"רכבים עם ציור להבות על מכסה המנוע מקבלים יותר דוחות על מהירות.
"האם הלהבות גורמות לרכב לנסוע מהר יותר?
לא."
או האנושות!
אה... האנושות...
היא אסון, אבל אי אפשר להסיר ממנה את המבט.
השנה היא 1843, ובין הרופאים גואה ויכוח
בנוגע לאחד מגורמי המוות הנפוצים בנשים: קדחת לידה.
קדחת לידה פוגעת תוך ימים מהלידה,
והורגת מעל 70% מהנדבקות -- ואף אחד לא יודע מה גורם לה.
לרופא המיילד צ'ארלס מיגס יש תיאוריה.
הוא הבחין בדלקת בטנית
בחולות שפיתחו אחר-כך קדחת,
הוא טוען שהדלקת הזו, היא הגורם לקדחת לידה.
רבים בממסד הרפואי תומכים בתיאוריה שלו.
או, באמת!
אין לי ברירה אלא ללמד אותם קצת ספקנות.
ככה יותר טוב.
עכשיו, מיגס, הטיעון שלך מבוסס על כשל -
כשל הסיבתיות.
מתאם לא מעיד על סיבתיות:
כששתי תופעות מתרחשות יחד שוב ושוב,
זה לא אומר שאחת מהן גורמת לשניה.
אז אתה טוען שנשים עם דלקת חולות גם בקדחת לידה,
ולכן הדלקת היא הגורם לקדחת.
אבל זה לא בהכרח נכון.
כן, כן, הדלקת מגיעה קודם, ואז הקדחת,
אז נראה כאילו הדלקת גורמת לקדחת.
אבל לפי ההיגיון הזה, מאחר ותינוקות בדרך כלל מגדלים שיער לפני שיניים,
גדילת השיער חייבת לגרום לגדילת שיניים.
וכולנו יודעים שזה לא נכון. נכון?
בעצם, אל תענה על זה.
כמה דברים שונים יכולים לקרות פה.
ראשית, יתכן שהקדחת והדלקת מתואמים
רק במקרה.
או, שיכול להיות קשר סיבתי שהפוך למה שאתה חושב --
הקדחת גורמת לדלקת,
ולא הדלקת גורמת לקדחת.
או שיש לשתיהן גורם משותף שלא חשבת עליו.
אם יורשה לי, מה בדיוק אתה חושב גורם לדלקת?
כלום?
היא פשוט קיימת?
באמת?
בוא נדון רגע ברעיון של אחד הקולגות שלך --
ד"ר אוליבר וונדל הולמס.
אני יודע, אני יודע, אתה לא אוהב את התיאוריה שלו --
כבר כתבת מכתב ביקורת עליה.
אבל בוא נעדכן את התלמידים שלך, טוב?
הולמס הבחין בדפוס: כשחולה מתה מקדחת הלידה,
הרופא מבצע ניתוח שלאחר המוות.
אם הרופא מטפל אז בפציינטית חדשה,
לעיתים קרובות, הפציינטית הזו גם תחלה בקדחת.
בהתבסס על המתאם הזה
בין ניתוחים שלאחר המוות בקורבנות קדחת וחולות קדחת חדשות,
הוא מציע גורם אפשרי.
מאחר ואין עדויות שנתיחות לאחר המוות גורמות לקדחת מעבר למתאם הזה,
הוא לא קופץ למסקנה שניתוחים לאחר המוות גורמים לקדחת.
במקום, הוא טוען שרופאים מדביקים את הפציינטיות שלהם
דרך מזהם בלתי נראה שנמצא על ידיהם ועל הכלים הרפואיים.
הרעיון הזה מרתיח את רוב הרופאים שחושבים שהם חסינים מטעויות.
כמו מיגס פה, שמסרב לשקול את האפשרות
שיש לו חלק במצוקה של הפציינטיות שלו.
הטיעון הפגום שלו לא מאפשר חקירה נוספת --
אבל הטיעון של הולמס כן מאפשר זאת.
השנה היא 1847, והרופא איגנאז סמלוויז
הפחית את התמותה מקדחת הלידה
במרפאה מ-12% ל-1%
בכך שדרש מהצוות הרפואי
לחטא את ידיהם אחרי ניתוחים שלאחר המוות, ובין בדיקות של חולים.
ביוזמה הזו, הוא הוכיח שקדחת לידה היא מדבקת.
הא!
השנה היא 1879, ולואי פסטר זיהה
את המזהם האחראי למקרים רבים של קדחת לידה:
חיידקי סטרפטוקוקוס המוליטיים.
הממ, הצ'יפס שלי קר.
בטח בגלל שהגלידה שלי נמסה.