(Taps)
(Ének)
(Taps)
Házigazda: Az imént Claron McFaddent ismerhették meg.
Ő egy világhírű szoprán énekesnő,
aki Rochesterben tanult, New York államban.
Nagyszámú és sokszínű
híres operaszerepeket játszott.
2007 augusztusában
megkapta az Amszterdami Művészeti Díjat,
elismerést nyerve ragyogásáért,
a csodálatos és hihetetlenül széles repertoárjáért
és eleven színpadi személyiségéért.
Kérem, üdvözöljék Claron McFaddent.
(Taps)
Claron Mc Fadden: Az emberi hang:
misztikus, spontán,
ősi.
Számomra az emberi hang
az a hajó, amin minden érzelem utazik -
kivéve talán a féltékenység.
És a lélegzet,
a levegő a kapitánya ennek a hajónak.
Egy gyermek megszületik,
megtörténik az első levegővétel –
(levegőt vesz)
és bepillantást nyerünk az emberi hang
csodálatos megnyilvánulásaiba -
misztikus, spontán
és ősi.
Néhány évvel ezelőtt visszavonultam meditálni Thaiföldre.
Egy olyan helyet akartam,
ahol teljes csöndben
és magányban lehetek.
Két hetet töltöttem ezen a lelkigyakorlaton
a saját kis kunyhómban –
semmi zene, csak a természet hangjai –
próbálva megtalálni
az összpontosítás lényegét,
a pillanatban élni.
Az utolsó napomon a nő,
aki a helyet felügyelte,
odajött hozzám és beszélgettünk egy percet,
aztán azt mondta nekem:
„Énekelne nekem valamit?”
De hát, ez a hely maga a teljes csend és némaság.
Nem csinálhatok zajt.
Azt mondta, „Kérem, énekeljen nekem”.
Úgyhogy behunytam a szemem,
levegőt vettem,
és az első, ami jött
a „Summertime” volt a Porgy és Bess-ből.
♫ Nyáridő, így könnyű az élet ♫
♫ Halak ugrálnak és a gyapot magas ♫
♫ Az apád gazdag és az anyád jól néz ki ♫
♫ Hát csitt, kicsi babám ♫
♫ Ne sírj ♫
És akkor kinyitottam a szemem,
és láttam, hogy ő is behunyta a szemét.
Egy pillanat múlva kinyitotta a szemét,
rám nézett és azt mondta,
„Olyan, mint a meditáció.”
És abban a pillanatban megértettem mindent,
amiért Thaiföldre mentem,
amit kerestem,
már benne volt az éneklésemben –
a nyugalom, de éberség,
az összpontosítás, de tudatosság,
és csak a pillanatban lenni.
Amikor a pillanatban vagy,
amikor én a pillanatban vagyok,
a kifejezés hajója nyitva van.
Az érzések szabadon áramolhatnak
tőlem hozzád,
és vissza.
Hihetetlenül mély élmény.
Van egy darabja egy zeneszerzőnek,
egy John Cage nevű amerikai zeneszerzőnek.
A címe „Ária”.
Egy csodálatos énekesnek,
Cathy Berberian-nek írta.
És ami annyira különleges ebben a darabban –
ha látják mögöttem –
hogy egyáltalán nincsenek hangjegyek.
Nincsenek hangok, bé-k, keresztek.
De van egy struktúrája,
és az énekes ebben a struktúrában
teljes szabadsággal rendelkezik,
hogy kreatív, spontán lehessen.
Például
különböző színek vannak,
és minden szín másfajta éneklési stílust kap –
pop, country és western, opera, jazz –
és csak következetesnek kell lenni az adott színnel.
Látják, hogy különböző sorok vannak:
a saját tempódban és módodban választhatod ki,
hogy követed a sort,
de tiszteletben kell tartanod, többé-kevésbé.
És ezek a kis pontok,
ezek azt ábrázolják,
hogy ezek a hangok
nem énekelve vannak, nem szöveggel
fejezik ki a hangot.
A testet használva – lehet tüsszentés, köhögés,
állathangok – (köhögés) pontosan –
taps, bármi.
És különböző szövegek vannak.
Van örmény, orosz,
francia, angol, olasz.
Tehát ebben a struktúrában szabadak vagyunk.
Számomra ez egy óda a hanghoz,
mert misztikus – ahogy láthatjuk –
elég spontán,
és ősi.
Szeretném megosztani Önökkel ezt a darabot.
"Ária" John Cage-től.
(Ének)
♫ Nincs más mód ♫
♫ A térben, szóval segítsen ♫
(Ének)
♫ Megkapni a gyümölcsöket ♫
(Ének)
(Taps)