Da li se okreće ka vama ili od vas?
Niko ne može da se usaglasi.
Ona je misteriozno lice na slici holandskog majstora Johanesa Vermera
„Devojka sa bisernom minđušom“,
o kojoj se često govori kao o „Mona Lizi severa“.
Svojstvena holandskom stilu idealizovanih, ponekad previše ekspresivnih slika
poznatih kao „troni“,
„Devojka sa bisernom minđušom“ poseduje privlačnost i suptilnost
karakteristične za Vermerova dela.
Međutim, ova slika se izdvaja od mirnih narativnih prizora
koje posmatramo izdaleka na mnogim Vermerovim slikama.
„Devojka čita pismo“.
„Čas klavira“.
„Portret umetnika koji stvara“.
Ove slike nam pružaju osećaj intimnosti dok čuvaju odstojanje,
pri čemu navučena zavesa često naglašava razdvojenost.
Možemo prisustvovati dok mlekarica spokojno sipa mleko u činiju,
ali to mleko nije za nas.
Mi smo samo posmatrači.
Izučavana kompozicija na Vermerovim slikama
priziva uravnoteženu harmoniju.
Pomoću podova poput šahovske table na mnogim svojim delima,
Vermer demonstrira svoje vladanje perspektivom i perspektivnim skraćenjem.
To je tehnika koja koristi distorziju
da bi stvorila iluziju predmeta koji nestaje u daljini.
Drugi elementi poput vidnih linija, ogledala i izvora svetlosti
opisuju trenutak kroz prostor i položaj.
Žena koja čita pismo pored otvorenog prozora
je postavljena upravo tako da prozor može da reflektuje njen lik ka posmatraču.
Vermer bi čak sakrio nogu slikarskog stalka zarad kompozicije.
Odsustvo upravo ovih elemenata oživljava „Devojku sa bisernom minđušom“.
Vermerov pristup svetla i senke, ili kiaroskura,
koristi tamnu, ravnu pozadinu
da bi dodatno naglasio njenu trodimenzionalnost.
Umesto da bude komad postavke na pozorišnoj narativnoj sceni,
ona postaje psihološki subjekat.
Njen kontakt očima i blago razdvojene usne,
kao da će upravo nešto reći,
uvlače nas u njen pogled.
Tradicionalno su teme portreta bili članovi plemstva ili verske figure.
Pa, zašto je Vermer slikao anonimnu devojku?
U 17 veku, grad Delft, kao i Holandija uopšte,
okrenuo se protiv aristokratije na vlasti i katoličke crkve.
Nakon osam decenija pobune protiv španske sile,
Holanđani su počeli da gaje naklonost
prema ideji samoupravljanja i političke republike.
Gradovi poput Delfta bili su bez nadzora kraljeva ili biskupa,
pa su mnogi umetnici kao što je Vermer ostali bez tradicionalnih pokrovitelja.
Srećom, poslovne inovacije
koje je predvodila „Holandska istočnoindijska kompanija“
preobrazile su ekonomske prilike u Holandiji.
Ovim je stvorena trgovačka klasa i nova vrsta pokrovitelja.
U želji da budu predstavljeni na slikama koje su finansirali,
ovi trgovci su davali prednost licima srednje klase
prikazivanim u prostorima koja su izgledala kao njihovi domovi,
okruženim poznatim predmetima.
Mape koje se javljaju na Vermerovim slikama, na primer,
smatrane su modernim i svetskim među trgovačkom klasom
onoga što je poznato kao zlatno doba Holandije.
Orijentalni turban koji nosi devojka za bisernom minđušom
takođe naglašava svetski duh trgovačke klase,
a sam biser, simbol bogatstva, zapravo je preuveličan.
Vermer nije mogao da priušti pravi biser te veličine.
Verovatno je to bilo samo staklo ili kalaj lakiran da izgleda kao biser.
Ova iluzija bogatstva se ogleda na samoj slici.
U širem kontekstu, biser deluje okruglo i teško,
ali podrobno sagledavanje pokazuje da je to samo mrlja boje na površini.
Nakon pažljivog pregleda, setićemo se Vermerovog moćnog stvaranja iluzija.
Mada možda nikada nećemo znati pravi identitet
„Devojke sa bisernom minđušom“,
možemo se baviti njenim portretom na nezaboravan način.
Dok visi u svom stalnom domu u muzeju Maurichojs u Hagu,
njeno prisustvo je istovremeno prodorno i suptilno.
Na svoj zagonetni način, ona predstavlja rođenje savremenog sagledavanja
ekonomije, politike i ljubavi.