În orașul Alexandria în 415 e.n.,
episcopul și guvernatorul erau implicați într-o dispută.
Totul a început cu un dezacord
asupra comportamentului unei miliții de călugări
și s-a încheiat cu o acuzație de vrăjitorie
adusă împotriva uneia dintre cele mai influente persoane din oraș.
Hypatia din Alexandria era un matematician, filozof
și un consilier de seamă pentru liderii orașului.
În secolele de când a trăit,
detaliile despre viața ei au fost subiectul disputelor
și au căpătat un statut aproape mitic.
Dar în timp ce nicio scriere a Hypatiei nu rămâne intactă,
relatările contemporanilor și elevilor ei despre opera și viața sa
înfățișează calitățile care au făcut-o renumită în postura de savant,
profesor iubit și care în final, au dus la ruinarea sa.
Hypatia s-a născut în jurul anului 355 în Alexandria,
pe atunci parte a provinciei egiptene a Imperiului Roman de Răsărit
și un centru intelectual.
Tatăl ei, Theon, a fost un matematician și astronom grec desăvârșit;
mama sa rămâne necunoscută.
Probabil Hypatia a fost unicul copil și Theon a educat-o de unul singur.
Până la maturitate ea și-a depășit tatăl atât în matematică cât și în filozofie,
devenind cel mai mare savant al orașului
și preluându-i poziția în fruntea școlii platonice,
similară universității moderne.
A perfecționat instrumentele științifice, a scris manuale de matematică
și a creat o metodă mai eficientă pentru diviziunea lungă.
Însă probabil cele mai mari contribuții la viața intelectuală în Alexandria
le-a adus prin predare.
Filozofia predată de Hypatia se inspira din cea a lui Platon și Aristotel,
precum și filozoful misterios Plotin și matematicianul Pitagora.
Toate aceste influențe s-au unit pentru a crea școala numită neoplatonism.
Pentru neoplatoniști, matematica avea un aspect spiritual
împărțit în patru ramuri: aritmetica, geometria, astronomia și muzica.
Aceste discipline nu erau studiate
doar de dragul curiozității sau utilității practice,
ci pentru că ele confirmau convingerea
că numerele erau limbajul sfânt al universului.
În repetările formulelor algebrice și figurilor geometrice, orbita planetelor
și intervalele armonioase ale tonurilor muzicale,
neoplatoniștii vedeau o forță cosmică rațională în acțiune.
Elevii s-au afundat în lumea ordonată a matematicii
pentru a obține o unitate mai mare cu această forță numită „Singura”.
În timp ce Hypastia era considerată păgână,
un termen al credinței romane tradiționale înainte de creștinism,
ea nu diviniza niciun zeu sau zeitate,
iar ideile sale puteau fi aplicate alături de multiple viziuni religioase.
Evreii și creștinii ca și elevii păgâni,
călătoreau din ținuturile îndepărtate ale imperiului pentru a studia cu ea.
Mediul apolitic pe care-l adopta Hypastia,
unde toți elevii se simțeau bine,
era remarcabil dat fiind agitația religioasă și politică
ce diviza orașul Alexandria în acea perioadă.
Creștinismul devenise recent religia de stat a imperiului.
Arhiepiscopul local Cyril a căpătat treptat putere politică,
comandând miliții de călugări creștini să distrugă templele păgâne
și să hărțuiască populația evreiască.
Astfel a încălcat autoritatea seculară a guvernatorului roman Orestes,
el însuși fiind un creștin moderat,
ducând la un conflict public amar între cei doi.
Pentru că era văzută drept o persoană înțeleaptă și imparțială,
guvernatorul Orestes s-a sfătuit cu Hypatia,
care l-a îndemnat să acționeze corect și cu reținere.
Dar când un grup de călugări ai lui Cyril au provocat o revoltă,
rănindu-l grav pe Orestes, el a torturat liderul lor până la moarte.
Cyril și adepții săi au dat vina pe Hypatia,
acuzând-o de vrăjitorie de a-l întoarce pe Orestes împotriva creștinismului.
În martie 415, în timp ce Hypatia călătorea prin oraș,
miliția de călugări a episcopului au tras-o din trăsura sa,
omorând-o cu brutalitate și dezmembrând-o.
Moartea Hypatiei a fost un moment crucial în politica Alexandriei.
După moartea ei,
alți filozofi ai tradiției grecești și romane au dispărut,
iar rolul orașului drept centru de instruire a scăzut.
Într-un sens adevărat,
spiritul inchiziției, al sincerității și al corectitudinii pe care le-a promovat
au pierit odată cu ea.