Menstruáció.
Egy szó, ami egy biológiai folyamatot ír le,
századokon keresztül meg volt bélyegezve,
és olyan dologgá vált,
amiről csak suttogva beszélünk.
De miért?
Most, amíg hozzátok beszélek,
több mint 800 millió nő
menstruál.
Egyikünk sem létezne nélküle,
és mégis kínos beszélni róla.
Tapasztalataim és a körülöttem lévők tapasztalatai szerint is
mindez nagyon kimerítő.
Kimerítő óvatosan kivenni a betétet rejtő barna zacskót,
Gyorsan a zsebedbe gyűrni az osztály közepén,
és minél diszkrétebben a WC-be sietni.
Fárasztó órákon és megbeszéléseken ülni,
és úgy tenni, mintha minden rendben lenne,
miközben belül sírsz az erős görcsök miatt.
Kimerítő, hogy elutasítóan azt mondják, PMS-ed van,
vagy most van "az a bizonyos pár nap",
és fárasztó leküzdeni az ősrégi hagyományokat,
melyek kérik, hogy ne imádkozz,
ne menj templomba, ne főzz, ne érintsd a savanyúságot, stb.,
miközben te csak nyugalomban szeretnél vérezni.
(Nevetés)
De tudod, mi a legrosszabb?
Az, hogy azok a dolgok, amik úgy tűnnek, hogy fárasztanak minket,
csupán a jéghegy csúcsai,
mert mi ebben a teremben vagyunk olyan kiváltságosak,
hogy megengedhetjük magunknak, hogy havonta betéteket vegyünk,
baj esetén nőgyógyászhoz mehetünk,
elmondhatjuk, mi normális a havi ciklusunkban, és mi nem az.
Van vizünk, jó egészségügyi viszonyaink, vannak mosdóink,
amik segítenek megtartani a higiéniát és a privát szféránkat.
De mi van azokkal, akiknek mindez nem adatik meg?
Mi van azzal a 335 millió lánnyal,
akik úgy járnak iskolába, hogy nincs vizük és szappanuk,
amivel megmoshatnák a kezüket?
Mi van azokkal a 15 éves iskolás lányokkal Kenyában,
akik a testüket árulják, hogy tudjanak betétet venni?
Mi van az indiai falusi lányok kétharmadával,
akik még azt sem értik, mi megy végbe a testükben
az első havi vérzésnél?
Most itt mi mind összegyűltünk az USA-ban.
Mi a helyzet a missouribeli, St. Louis-i nők 64%-val,
akik tavaly nem engedhették meg maguknak
a menstruációs higiéniai kellékeket?
Mi van a hajléktalanokkal, transzneműekkel
és a hontalanokkal,
akik menstruálnak?
Mi van velük?
A probléma nagysága, mely részben visszavezethető
a mélyen gyökerező, menstruációhoz kapcsolódó stigmához,
felfoghatatlan.
És a vágy, hogy hangot adjak ennek a frusztrációnak,
arra vezetett engem és három barátomat,
hogy elkezdjünk egy kampányt, amely változtatni akar,
megkérdőjelezni a menstruációt körbevevő tabukat,
és pozitivitást sugározni.
A kampányunk neve "Pravahkriti",
egy üzenetet közvetít, amit át akarunk adni.
"Pravah" menstruációt jelent,
a "kriti" pedig gyönyörű teremtményt.
Mert végül a havi vérzés által születik minden teremtmény,
hogy ne lenne ez gyönyörű?
A menstruációnak társadalmi problémaként számos arculata van,
melyek részben fedik egymást, erősítik és rontják a helyzetet.
Kampányunkat négy pillérre alapoztuk:
egészség, higiénia, tudatosság és pozitív kisugárzás.
De igazából hogyan is tettük mindezt?
Az iskola falain belül kezdtünk neki.
Ahelyett, hogy egyszerűen csak elmagyaráztuk volna a gyerekeknek
a menstruációt a tankönyvből vagy biológiai szempontból,
innovatív megközelítést alkalmaztunk.
Egy olyan foglalkozást tartottunk, ahol a gyerekek karkötőt készítettek,
amely 28 szemből állt, a ciklus hosszúságát szimbolizálva,
amiből hét más színű volt,
mutatva a vérzés napjainak számát.
Így nem csak azt tanítottuk meg,
hogy mi a ciklus,
hanem érthetővé és vállalhatóvá is tettük.
Hogy egy másik példát mutassak,
különböző módokat mutattunk a görcsök enyhítésére,
beleértve az általuk készített természetes orvosságokat is az iskolában.
És nemcsak lányokat vontunk be a kampányunkba.
A fiúkat is ugyanúgy bevontuk,
és ahogy látták,
egyik csapattagunk
szintén fiú.
Bensőséges beszélgetéseken keresztül
ahol a lányok nyugodtan megoszthatták saját tapasztalataikat,
és a fiúk bármit kérdezhettek, bármennyire is butának hangzott.
A fiú önkéntesek gyorsan átsegítették őket a kellemetlen pillanatokon,
nem csak segítve őket, hanem képzést is tartva nekik.
Természetes, hogy beszélgetést kezdeményezve,
mindkét nem tagjait bevonva,
egymást meghallgatva és támogatva,
elég messze el tudunk jutni.
A kampányunk sikeressége érdekében kiterjedt kutatást végeztünk,
megkérdeztünk nőgyógyászokat, és az embereket,
hogy felmérjük a véleményüket a menstruációról,
és egy beszélgetést is levezettünk szakértőkkel, akik ezen a téren dolgoznak.
És azért vállaltuk ezt az utat, hogy változást hozzunk.
Létrehoztunk egy standot a Shilpotsavnál, a helyi vásárban,
ahol egészségügyi betét alakú borítékokat
és biztató üzenetet tartalmazó könyvjelzőket osztogattunk.
Pár száz betétet adományoztunk,
amiket betétgyűjtő mozgalmon keresztül adományoztak nekünk.
Fiatal lányokkal találkoztunk állami és alapítványi iskolákban,
ugróiskolán keresztül elmagyaráztuk nekik a menstruációs ciklust,
és kiosztottunk menstruációs csomagokat, amiket mi készítettünk,
amik betétet, papírt, szappant és más,
a higiénia fenntartását segítő dolgokat tartalmaztak,
egy darab fekete csokit, hogy jobb kedvük legyen,
egy tasak gyömbérteát, stb.
Mindenben, amit tettünk, arra törekedtünk, hogy átlépjük a határokat,
legyen az ciklusszámláló alkotása,
hogy segítsük a lányokat
internet nélkül is követni havi vérzésüket,
vagy a sokaság fogékonnyá tétele utcai darabokkal,
vagy éppen videójáték fejlesztése, aminek a neve Crimson Crusade,
(Nevetés)
és a fiúknak és a lányoknak is bemutatja a problémákat,
amikkel a nők szembesülnek világszerte,
és a játékosok a játékban
a menstruációs szörnyek legyőzésével fejlődnek.
(Nevetés)
Az erőfeszítés támogatására felszereltünk
tíz egészségügyi betételosztót különböző iskolákban.
Fokozatosan megváltozik az emberek gondolkodásmódja.
Vajon tényleg ilyen könnyen jön a változás?
A hátrányos helyzetűek iskolájában találkoztunk egy lánnyal,
akinek akkor volt az első havi vérzése,
de nem viselt semmit, ami felszívja a vért.
Képzeld magad a helyébe,
kényelmetlenül és zavartan érzed magad az osztályban ülve,
és amikor lenézel, látod a vért,
megkérdezed a szüleidet, mi történik veled, és elutasítanak téged.
Képzeld el a szégyent, a félelmet, a zavartságot,
amit akkor érzel, amikor valamin rajtakapnak,
és kényszerít, hogy visszautasítottságban és csendben élj,
az egészséged és a méltóságod árán.
Míg mi tesszük a részünket, törekvéseink csak akkor lesznek sikeresek,
ha mindegyikünk a sajátjává teszi és továbbterjeszti a gondolatot,
hogy a menstruáció teljesen normális dolog.
Ha közületek mindenki továbbadja ezt az üzenetet minden ismerősének.
Beszélhetünk az emésztésről, vérkeringésről és légzésről –
mindegyik természetes biológiai folyamat.
A menstruációnak miért kellene tiltott témának lennie?
És ti segíthettek ebben, hogy kevésbé legyen tabu,
egyszerűen nyitottabbnak kell lennetek a férfiakkal és a családtagokkal,
a helyi és nemzetközi szervezetek támogatásával,
akik a menstruációs higiénia fejlődéséért dolgoznak,
menstruációs karkötőket készítenek az iskolásokkal,
vagy ha épp a Crimson Crusade játékot játszotok barátaitokkal.
Minden apró lépés számít, mert a téma szőnyeg alá seprése
állandóvá teszi higiéniai eszközök hiányát,
a menstruációs problémák figyelmen kívül hagyását,
az iskolából való hiányzásokat, fertőzéseket és még sok mást is.
Egy önkéntes pár nekünk írt soraival szeretném zárószóként:
"Jöjjön a bíbor dagály.
Jöjjenek a pozitivitás hullámai,
mennydörgő tapssal,
falvak tele büszkén vérző nőkkel.
Jöjjön a nevelés illata,
az oxigénnel együtt lélegezzék be férfiak, nők és gyermekek.
Ismerje meg mindenki a menstruáció csodáját,
és ünnepelje a Pravahkritit."
Köszönöm.
(Taps)