כמה מההזדמנויות הכי טובות ללמוד
הן ברגעים בהם אנחנו אובדי עצות.
הרגעים האלה בהם אתם מתחילים לתהות ולשאול.
הרגעים האלה קרו במהלך ההסטוריה,
והובילו לתגליות ממש מדהימות.
קחו את הסיפור הזה לדוגמה.
פעם היה בחור בשם ארכימדס.
הוא נולד בשנת 287 לפני הספירה בעיר סירקוזה בסיציליה.
הוא היה מתמטיקאי, פיזיקאי, מהנדס,
ממציא ואסטרונום יווני.
יום אחד, ארכימדס נקרא על ידי מלך סיציליה
לחקור האם צורף רימה אותו.
המלך אמר שנתן לצורף כמות מדוייקת של זהב
הדרושה כדי ליצור כתר.
עם זאת, כשהכתר היה מוכן, המלך חשד שהצורף רימה
והכניס קצת כסף לתוך הכתר,
ושמר קצת מהזהב לעצמו.
המלך ביקש מארכימדס לפתור את הבעיה.
אבל היה קאץ': הוא לא יכל לפגוע בכתר.
יום אחד, בזמן שטבל באמבטיה,
ארכימדס שם לב שמפלס המים באמבט עלה
וגלש כשהוא שקע באמבט.
הוא הבין פתאום שכמות המים שגלשה
היתה תלויה בכמה מגופו היה טבול.
התגלית הזו ריגשה אותו כל כך שהוא קפץ מהאמבט
ורץ ברחובות עירום, וצעק "אאורקה!"
שמגיעה מיוונית עתיקה ומשמעה "מצאתי את זה."
מה הוא מצא?
ובכן, הוא מצא דרך לפתור את הבעיה של המלך.
אתם מבינים, ארכימדס היה צריך לבדוק את צפיפות הכתר
כדי לראות אם הוא באותה צפיפות של זהב טהור.
צפיפות נמדדת על ידי מסת האובייקט חלקי הנפח שלו.
זהב טהור הוא מאוד צפוף, בעוד שכסף צפוף פחות.
אז אם היה כסף בכתר, הוא היה פחות צפוף מאשר אם היה עשוי מזהב טהור.
אבל לא משנה ממה היה עשוי, הכתר היה באותה צורה,
כלומר, היה לו אותו נפח.
אז אם ארכימדס יוכל למדוד את המסה של הכתר תחילה,
ואז את הנפח שלו,
הוא יוכל לדעת כמה הוא צפוף.
אבל זה לא היה קל למדוד את נפח הכתר - הוא היה בצורה לא מוגדרת,
שלא בדומה לקופסה פשוטה או כדור.
אתם לא יכולים למדוד את גודלו ולהכפיל כמו שהייתם עושים עם גופים אחרים.
הפתרון, הבין ארכימדס,
היה לעשות לכתר אמבטיה.
אם יכניס את הכתר למים ויבדוק כמה מים גלשו,
הוא יוכל למדוד את נפחו,
ולחשב את צפיפות הכתר.
אם הכתר יהיה פחות צפוף מהזהב הטהור,
אז אין ספק שהצורף רימה את המלך.
כשארכימדס חזר למלך וערך את הניסוי שלו,
הסיפור אומר שהוא מצא שהצורף באמת רימה את המלך,
והכניס קצת כסף פנימה. ובימינו,
השימוש בדרך בה עצם דוחק מים כדי למדוד את הנפח נקרא
חוק ארכימדס. בפעם הבאה שתעשו אמבטיה,
תוכלו לראות את חוק ארכימדס בפעולה,
ואולי יהיה לכם רעיון גאוני משלכם.