אנחנו נמצאים בבזיליקת פטרוס הקדוש ואנו מתבוננים בארון קבורה נוצרי קדום מפורסם
זהו ארון הקבורה של יוניוס באסוס
הכותרת קצת מסובכת מכיוון שאנשים בדרך כלל רואים את ההעתק שיש לותיקן
במוזיאון שלהם, אבל אנחנו בחדר האוצר וזהו ארון הקבורה האמיתי
ויוניוס באסוס היה מנהלן רומי במחצית המאה הרביעית
נכון, אנחנו יודעים שהוא היה בתפקידו בשנת 359
אם כן, אנו מביטים ברגע מוקדם מאוד בנצרות, מיד לאחר שקונסטנטין
הפך את הנצרות באימפריה הרומית לדת לגיטימית
וקונסטנטין נמצא בתהליך של הפיכת הנצרות, או הובלת הנצרות
לדת הרשמית של האימפריה הרומית, שיקרה בסוף המאה הרביעית
כך, זוהי דוגמה מוקדמת של פתיחות וחשיפה מופלאים של
האיקונוגרפיה המסורת הנוצרית
נכון, ומה שמעניין זוהי העובדה שזה לא נראה כפי שהיינו מצפים שיראה
מכיוון שישו המתואר כאן במרכז, בין פטרוס ופאולוס כפי הנראה,
כן, אכן נראה שאלה פטרוס ופאולוס.
אבל ישו נראה צעיר מאוד, כמו פילוסוף-מורה צעיר
הוא אפילו מחזיק מגילה בידו--
והוא יושב באופן חזיתי כמעט לגמרי. מה שאני רוצה לומר הוא שדברים
שבאופן טבעי אנו מזהים ייצוגים של ישו בהם הוא נראה כמו קיסר,
ייצוגים בהם הוא מבוגר ויש לו זקן. כאן הוא מיוצג מאוד צעיר,
ולמרות שהוא יושב ופונה אלינו חזיתית, יש בתיאור גופו סוג של נטורליזם
ותנועה, רגלו השמאלית באה קדימה קצת, ראשו סובב קלות
ורגלו ניצבת מעל דמות של אל נהר
וזה דבר מעניין, מכיוון שזה מתאר את הנצרות כמתעלה מעל
המסורת הפוליטאיסטית של הרומאים--
זהו שימוש באיקונוגרפיה רומית, פגאנית, בקונטקסט נוצרי חדש
אני מאוד מתעניין בדברים שאמרת קודם בנוגע לייצוגו של ישו על-ידי
אטריבוטים שונים מאלה שהיינו מצפים להם. וזה קורה כל כך מוקדם, כך שבמידה מסוימת, מסורות אלה עדיין לא התפתחו
בדיוק.
--מסורות אלה עדיין לא ניבנו והתקבלו, כך שזהו רגע מאוד גמיש.
נכון, איקונוגרפיה זו מתפתחת. ישו נראה, במידה מסוימת, כמו דמות פגאנית.
זה בוודאי נכון בגלל הגלימה הקלאסית שהוא לובש. וזה מעניין מבחינה סגנונית
מכיוון שפיסול זה מראה באמת דרגה גבוהה למדי של נטורליזם
במונחים של תיאור הגוף, תנוחת הקונטרפוסטו בה עומדות הדמויות,
וכמה מן האטריבוטים הרגשיים של הדמויות.
ישנה מידה של נטורליזם למרות שאנו רואים את תחילתו של סגנון נוצרי קדום.
ישנם כמה רמזים לעתיד. הראשים קצת גדולים מדי ביחס לגוף.
תיאור הגוף מתחיל להיות קצת גוצי.
זהו באמת רגע מעבר מעניין מאוד.
אנו רואים סצנות נוספות מן התנ"ך ואנו רואים כאן ביטויים התחלתיים שלהם,
אך ישנן צורות לייצוג סצנות אלה שיהפכו למוכרות מאוד.
אדם וחוה מופיעים ברגיסטר התחתון--
וסצנות נוספות מן התנ"ך שמהוות פרפיגורציות לאירועים בחיי ישו.
אם כך, אם אנו אומרים שאירועים מן התנ"ך, עקדת יצחק למשל, מהווה פרפיגורציה
לקורבן של ישו עצמו לטובת גאולת המין האנושי, אפשר לומר שחיי ישו
הם הגשמה של הנבואות והאירועים המתוארים בתנ"ך.
אנו עדים כאן להמצאת איקונוגרפיה חדשה, המצאת שפה ויזואלית חדשה
כדי לספר את הסיפורים החשובים.
בנוסף, אני שם לב לעומק החריטה. זהו תבליט פיסולי
אבל הדמויות מגולפות בתבליט מאוד מאוד גבוה. נדמה שחלק מן הדמויות
מנותקות ממצע השיש. ואני אוהב את העמודים בעלי הכותרות, ואת המיזוג
בין האלמנטים הקלאסיים לבין האלמנטים של הנצרות הקדומה.