No niin,
etkö saa unta?
On kyllä myrskyinen yö.
Mutta ihan pian myrsky on mennyt ohitsemme
ja vain sateen ropina jää.
Eihän sinulla ole kuumetta, eihän?
Anna kun koitan.
Ei mitään hätää,
otsasi ja poskesi ovat
melko viileät.
Sinulla saattaa olla hieman vilpoinen,
anna kun haen sinulle villahuovan.
Tässä.
Anna kun peittelen sinut.
Laitetaan leuan alle,
käsivarsien
ja jalkojesi päälle.
Täydellistä.
Anna kun pöyhin tyynyäsi myös,
se on hieman littana,
niin sinulla on paljon mukavampi olla.
Voisitko
nostaa hieman päätäsi.
Hyvä.
Toinen puoli...
Noin.
Ja takaa myös.
Noin.
Kaikki ok.
Oletko mukavasti?
Hyvä.
Haluaisitko, että luen sinulle muutaman tarinan
jotta saat taas unenpäästä kiinni?
Joo?
Katsotaan mitä vanhasta arkusta löytyykään.
Tässä on monta tarinaa.
Katsotaanpa.
Tämä vaikuttaa hyvältä, aloitetaanpa.
Olipa kerran, kaukaisessa maassa
pienessä makuuhuoneessa
ison linnan katon alla
palvelijatar
Hän oli ollut siellä useita vuosia,
ja työskennellyt hyvin elegantille henkilölle,
jonka kanssa hän oli läheinen.
Tietysti hän oli onnellinen siellä,
mutta kuten kellä tahansa,
oli hänelläkin unelmia.
Hänen mielensä vaelsi usein linnan
seinien ulkopuolelle,
unelmoiden kuninkaista ja hohtavista puvuista
Syvällä sisimmässään
hän uskoi, että toisenlainen elämä odotti häntä