הגילוי של מבנה ה DNA
היה אחד ההשגים המדעיים הכי חשובים במאה האחרונה,
בהסטוריה האנושית, למעשה.
הסליל הכפול המפורסם עכשיו, הוא כמעט מילה נרדפת לווטסון וקריק,
שני המדענים שזכו בפרס הנובל לגילויו.
אבל יש שם נוסף שאתם אולי תכירו גם.
רוזלינד פרנקלין.
אתם אולי שמעתם שהמידע שלה תמך ברעיון המבריק של ווטסון וקריק,
או שהיא היתה מדענית לוחמת שהתלבשה בפשטות,
כך ווטסון למעשה תאר אותה ב"הסליל הכפול."
אבל תודות לביוגרפים של פרנקלין,
שחקרו את חייה וראיינו הרבה אנשים קרובים אליה,
אנחנו יודעים עכשיו שהתאור הזה רחוק מהמציאות,
והתרומה המדעית שלה לא הודגשה בצורה גדולה.
בואו נשמע את הסיפור האמיתי.
רוזלינד אלסי פרנקלין נולדה בלונדון ב 1920.
היא רצתה להיות מדענית מאז שהיא היתה בת עשרה,
מה שלא היה מסלול קריירה נפוץ או קל לבת באותו זמן.
אבל היא הצטיינה במדעים בכל זאת.
היא זכתה במלגה לקיימברידג' ללמוד כימיה,
שם היא הרוויחה את תואר הדוקטור שלה,
ומאוחר יותר ערכה מחקר על המבנה של פחם
שהוביל למסכות גז טובות יותר לבריטים במהלך מלחמת העולם השניה.
ב 1951, היא הצטרפה לקינגס קולג'
להשתמש בטכניקות קרני רנטגן כדי לחקור את מבנה ה DNA,
אז אחד הנושאים הכי חמים במדע.
פרנקלין שידרגה את מעבדת קרני הרנטגן ויצאה לעבודה
בלהאיר קרני X רבות אנרגיה על קריסטלים זעירים ורטובים של DNA.
אבל התרבות האקדמית באותו זמן לא היתה ידידותית לנשים,
ופרנקלין היתה מבודדת מהקולגות שלה.
היא התנגשה עם מאוריץ ווילקינס,
חבר מעבדה שהניח שפרנקלין נשכרה כעוזרת שלו.
אבל פרנקלין המשיכה את עבודתה,
וב 1952, היא השיגה את תמונה 51, תמונת קרני ה X הכי מפורסמת של DNA.
רק לצלם את התמונה לקח 100 שעות,
החישובים הדרושים כדי לנתח אותה יקחו שנה.
בינתיים, הביולוג האמריקאי ג'יימס ווטסון
והפיזיקאי הבריטי פרנסיס קריק
גם עבדו על גילוי מבנה ה DNA.
ללא ידיעתה של פרנקלין,
ווילקינס לקח את תמונה 51 והראתה אותה לווטסון וקריק.
במקום לחשב את המיקום המדוייק של כל אטום,
הם עשו אנליזה מהירה של המידע של פרנקלין
והשתמשו בו כדי לבנות כמה מבנים פוטנציאלים.
לבסוף, הם הגיע לנכון.
DNA עשוי משני גדילים הליקואידלים,
אחד מול השני עם בסיסים במרכז כמו שלבים של סולם.
ווטסון וקריק פרסמו את המודל שלהם באפריל 1953.
בינתיים, פרנקלין סיימה את החישובים שלה,
והגיעה לאותה מסקנה,
והגישה את כתב היד שלה.
הירחון פרסם את כתבי היד יחד,
אבל שם את של פרנקלין אחרון,
וגרם לזה שיראה כאילו הניסויים שלה רק אישרו את פריצת הדרך של ווטסון וקריק
במקום לתת לו השראה.
אבל פרנקלין כבר הפסיקה לעבוד על DNA
ומתה מסרטן ב 1958,
ללא הידיעה שווטסון וקריק ראו את התמונות שלה.
ווטסון, קריק, וווילקינס זכו בנובל ב 1962
על העבודה שלהם על DNA.
הרבה פעמים נאמר שפרנקלין היתה מוכרת בפרס נובל
אם הם רק היו מוענקים אחרי המוות.
ולמעשה, זה אפשרי שהיא היתה זוכה פעמיים.
העבודה שלה על מבנה הוירוסים הובילה לנובל לקולגה שלה ב 1982.
הגיע הזמן לספר את הסיפור של אישה אמיצה שנלחמה בסקסיזם במדע,
ושהעבודה שלה עשתה מהפכה ברפואה, בביולוגיה ובחקלאות.
הגיע הזמן לכבד את רוזלינדה אלסי פרנקלין,
האם הלא ידועה של הסליל הכפול.