[Як можна контролювати пандемію коронавірусу?]
[Експерт з інфекційних захворювань Адам Кучарскі]
[Питання 1: Що означає стримування, коли йдеться про спалахи?]
Стримування - це ідея, що можна зосередити зусилля на максимальному
контролі хворих і контактів із ними.
Так ми не ускладнюємо ситуацію для ширших верств населення,
з'являються хворі - їх ізолюють,
визначають, з ким вони контактували,
хто потенційно може бути зараженим,
і потім можна знайти цих людей,
певно, відправити їх на карантин, щоб запобігти подальшій передачі вірусу.
Тож це спеціалізований цільовий метод, і для ВГРС,
важких гострих респіраторних синдромів,
він дійсно спрацював.
Але, думаю, для цієї інфекції,
через те, що деякі випадки будуть пропущені або не виявлені,
слід обстежити значну кількість людей з групи ризику.
Якщо кількох пропустити,
може відбутися спалах.
[Питання 2: Якщо стримування недостатньо, що далі?]
У цьому випадку
знадобляться величезні зміни в наших діях у соціумі.
Це вимагатиме уникнення того,
що могло б розповсюджувати вірус,
тобто тісних контактів.
Кожен член суспільства буде змушений
зменшити кількість контактів у середньому, мабуть,
на дві треті, щоб ситуація була під контролем.
Це, певно, буде дистанційна робота,
зміна способу життя,
як-от уникати людних місць чи вечері в ресторані.
І, звісно, такі заходи, як закриття шкіл та інші,
якими можна спробувати хоча б скоротити
змішування соціальних прошарків населення.
[Питання 3: Про які ризики люди мусять задуматися?]
Це не тільки чию руку потиснути,
а чию руку та людина потисне пізніше.
Я вважаю, ми мусимо подумати про наступні кроки,
бо ми можемо вважати, що ризик невеликий,
адже ми молоді,
та часто ми опинятимемося поруч із тими,
кому це зможе завдати справді великої шкоди.
Я вважаю, ми маємо стати справді соціально свідомими,
і це мали б бути справді радикальні зміни поведінки,
але це потрібно зробити,
щоб зменшити негативний вплив, з яким ми, імовірно, стикнемося.
[Питання 4: Наскільки люди мають дистанціюватися один від одного?]
Гадаю, це складно визначити точно,
проте потрібно пам'ятати: існує не так багато доказів,
що це як різновид аерозолю, який переміщується дійсно далеко, -
це помірно короткі відстані.
Я не думаю, що коли ви
сидите від когось за кілька метрів,
то вірус якимось чином зможе передатися.
Зможе через тісний контакт.
Ось чому ми спостерігаємо стільки заражень
під час прийомів їжі в дійсно тісних колах.
Бо зрозуміло, що саме тоді
можна підхопити вірус з поверхні й перенести його
на руки чи обличчя.
Це ситуації, над якими треба задумуватися більше.
[Питання 5: Яких запобіжних заходів
слід ужити країнам?]
Я вважаю, що це те, у чому люди хочуть розібратися,
передусім у тому, що працює, а що ні.
Тільки в останні кілька тижнів
ми відчули, що можемо цю інфекцію контролювати
такими масштабними заходами,
але, звісно, не всі країни можуть реагувати так, як Китай,
деякі з цих дій -
соціальний, економічний і психологічний тягар
для населення.
І, звісно, існують обмеження в часі.
У Китаї карантин тривав шість тижнів,
це складно обслуговувати,
тож маємо подумати про компроміси
щодо дій, до яких закликаємо,
що найвірогідніше зможе полегшити тягар.
[Щоб дізнатися більше, відвідайте сторінку
Центру контролю та профілактики захворювань]
[Всесвітня організація охорони здоров'я]