[Kako možemo da kontrolišemo pandemiju korona virusa?]
[Govori infektolog Adam Kučarski]
[1. pitanje: Šta tačno znači obuzdati virus nakon njegovog izbijanja?]
Obuzdavanje je ulaganje napora u kontrolu
samih slučajeva, kao i onih koji su s njima došli u dodir.
Znači ne remeti se šira populacija,
novi slučaj se primi, stavi se u izolaciju,
sazna se s kim je došao u dodir,
ko je potencijalno bio izložen,
onda se stanje tih osoba može pratiti,
možda se stave u karantin, kako bi bili sigurni da neće doći do daljeg prenosa.
To je vrlo fokusiran metod sa tačnim ciljem,
za SARS je izuzetno pomogao.
Ali za ovu infekciju,
pošto su neki slučajevi propušteni ili nisu ni primećeni,
mora da se uhvati ogroman broj ljudi koji predstavljaju rizik.
Ako se propusti makar nekoliko,
potencijalno bi moglo da dođe do izbijanja virusa.
[2. pitanje: Ako obuzdavanje nije dovoljno, šta je sledeći korak?]
U tom slučaju,
moralo bi doći do ogromnih promena u našim društvenim interakcijama.
Ovo bi zahtevalo da,
što se tiče prilika u kojima bi se virus mogao proširiti,
znači bliski kontakti s drugima,
cela populacija mora, prosečno,
da smanji takve interakcije
za jedno dve trećine da bi se sve držalo pod kontrolom.
To bi se moglo ostvariti radom od kuće,
promenom načina života
i izbegavanjem prepunih prostorija i restorana.
I naravno, mere kao što su zatvaranje škola,
i druge mere koje pokušavaju da smanje
društveno mešanje populacije.
[3. pitanje: Na koje sve rizike ljudi treba da obraćaju pažnju?]
Nije u pitanju samo to s kim se rukujete,
već i s kim će ta osoba kasnije da se rukuje.
Mislim da moramo da mislimo i na manje bitne korake,
možda mislite da ste vi manje podložni
i u mlađoj ste starosnoj grupi,
ali ćete vrlo često biti nadomak
nekoga za koga bi to bilo pogubno.
I stvarno mislim da treba da budemo društveno svesni,
i svesni toga da bi ovo mogla biti neizmerna promena u ponašanju,
ali da je to neophodno
da bi se ublažio mogući udarac koji nam preti.
[4. pitanje: Koliko bi ljudi trebalo da budu udaljeni jedni od drugih? ]
Milslim da je to teško odrediti,
ali imajte u vidu da nema još konkretnih dokaza
da se ovo prenosi preko vazduha i da ima širok domet,
odnosi se na kratke razdaljine.
Ne mislim da će,
ako sedite par metara udaljeni od nekoga,
virus nekako da pređe na vas.
To se desi tokom bližih interakcija,
zato se prenošenje toliko često
javlja tokom jela ili među vrlo bliskim grupama ljudi.
Možete da zamislite,
tako virus možete preneti na neku površinu
pa na nečije ruke i na nečije lice
i baš na ovakve situacije moramo više da mislimo.
[5. pitanje: Kakve mere bezbednosti
bi zemlje trebalo da uvedu?]
Mislim da je to ono što ljudi pokušavaju da skopčaju,
šta je tačno delotvorno.
Tek smo u poslednjih nekoliko nedelja
dobili osećaj da ovo možemo da kontrolišemo
sa postojećim intervencijama,
ali naravno, ne može svaka zemlja da uradi ono što je Kina uradila,
neke od ovih mera
nose sa sobom ogroman društveni, ekonomski, i psihološki teret
za celu populaciju.
I naravno, postoji vremensko ograničenje.
U Kini ljudi nisu izlazili napolje šest nedelja,
tako nešto je teško održati,
moramo da mislimo na ovakve ustupke,
na to šta sve možemo da tražimo od ljudi da urade,
šta će zapravo imati najveći uticaj na smanjenje tog tereta.
[Za više informacija posetite: Centar za kontrolu i prevenciju bolesti]
[Svetska zdravstvena organizacija]