Як гадаєте, можна контролювати чиюсь увагу?
Або й більше ―
передбачити людську поведінку?
Було б цікаво, якби ми це могли.
Особисто для мене це ідеальна суперсила,
а радше не зовсім "чесний" її бік.
Останні 20 років я вивчав людську поведінку
у дещо незвичний спосіб ―
цуплячи гаманці.
Говорячи про відволікання уваги,
уявляємо ситуацію, коли концентруєшся на чомусь сторонньому,
тоді як часто найважче помітити те,
що у нас перед носом,
те, на що дивимося щодня ― і не бачимо.
Скажімо, у кого при собі
мобільні телефони?
Чудово. Контрольна перевірка.
Переконайтесь, що вони дійсно при вас.
Бо я трішки зайнявся "шопінгом" перед виступом.
Гадаю, ви сьогодні вже не раз заглядали у свої телефони,
тож спитаю вас дещо про них.
Не дивлячись на екрани,
можете сказати, який значок у правому нижньому кутку?
Тепер дістаньте їх і подивіться, чи вгадали.
То як? Підніміть руки, хто вгадав.
З цим все, можете заховати,
адже усі телефони мають щось спільне.
Немає значення, як ви розподілили значки на екрані,
там завжди буде годинник.
Не дивіться на телефони і скажіть ― котра була година?
Ви ж щойно глянули на годинник, правда?
Це справді цікава ідея. Підемо далі і влаштуємо гру на довір'я.
Заплющіть очі.
Я розумію, що прошу про це після інформації
про крадія гаманців у залі, але таки заплющіть.
Ось уже секунд 30 я стирчу у вас перед очима.
Не розплющуючи очей, скажіть, у що я вбраний?
Ваші найточніші припущення?
Якого кольору моя сорочка? А краватка?
Тепер розплющіть очі.
Підніміть руки, хто був правий.
Цікаво, правда? Хтось краще сприймає візуально,
хтось гірше. Так видається на перший погляд.
Але у мене є інша теорія про цей вид уваги.
Є різні чудернацькі моделі уваги, як-от потрійна модель Познера.
Я ж бачу її простіше, як систему спостереження.
Наче у нас є всі ті мудровані сенсори,
а в голові сидить маленький охоронець.
Я називаю його Френком.
І цей Френк сидить за столом.
У нього перед очима ― купа-купезна цікавої інформації,
"просунута" техніка, камери,
маленький телефон для передачі звуку з вух
― усі ці наші відчуття.
А увага ― це те, що спрямовує їх у правильне русло,
контролює вашу реальність. Це ― ворота до свідомості.
Ми не можемо усвідомити щось, не звернувши на нього уваги.
Та як не дивно, можемо звернути на щось увагу, не усвідомивши цього.
Це так званий "ефект вечірки":
на вечірці ви ведете із кимось бесіду,
та все ж реагуєте на своє ім'я, коли вас гукають,
навіть не усвідомлюючи, що прислухались до нього.
У своїй роботі я використовую прийоми, щоб маніпулювати цим,
бавитись із вашою увагою, як із обмеженим ресурсом.
Що якби ж я міг котролювати, на що ви "витрачаєте"
свою увагу, "поцупити" її, відволікши вас на щось?
Проте замість того, щоб просто відволікти
вас чимось стороннім,
я краще сконцентруюсь на Френкові,
побавлюсь із ним у вас в голові,
із цим маленьким "сек'юріті",
аби ви на хвильку сфокусувались на внутрішніх чуттях
замість зовнішніх.
І коли я прошу вас звернутися до своєї пам'яті, запитуючи
"Що це таке?", "Що відбулося?", "У вас є гаманець?",
"Чи є у ньому American Express?" ―
ваш Франк розвертається
і шукає необхідні файли. Він має відмотати плівку назад.
Що цікаво, він не може одночасно відмотувати цю плівку
і обробляти нову інформацію.
Це, звичайно, скидається на хорошу теорію,
та я можу так балакати довго і наговорити купу речей,
частині з яких навіть можна вірити,
але краще покажу вам це "вживу".
Зійду в зал і трішки займуся "шопінгом".
Нікуди не рухайтесь.
Доброго дня, як ваші справи? Радий вас бачити.
У вас була чудова промова.
Гарний годинник, але важко знімається.
Каблучка також на вас?
Добре. Зроблю інвентаризацію. Ви як шведський стіл.
Не знаєш, з чого й почати, стільки всього "смачного".
Привіт, як справи? Радий бачити.
Пане, чи не могли б ви встати? Далеко не відходьте.
О, ви одружений. У правильному напрямку рухаєтесь.
Радий познайомитись.
Не густо у ваших кишенях. Є щось отут у нижній?
Сподіваюсь, що так. Сідайте. Ви молодець.
Добридень, пане, як справи?
Радий познайомитись. На вас каблучка і годинник.
Маєте при собі гаманець? Джо: Ні.
Аполло Роббінс: Нічого, знайдемо для вас гаманець.
Ідемте зі мною, Джо.
Оплески для Джо.
Піднімайтесь на сцену, Джо. Зіграймо у гру.
(Оплески)
Перепрошую.
Можете вже забрати цей пульт.
Щиро вдячний.
Піднімайтесь на сцену, Джо. Зіграємо у простеньку гру.
Маєте щось у передніх кишенях? Джо: Гроші.
АР: Гроші. Гаразд, спробуємо із ними.
Будьте ласкаві, станьте отут.
Поверніться, а тепер
я дам вам річ, що належить мені
― жетон для покеру.
Будь ласка, витягніть руку. Пильно стежте за жетоном.
Сконцентруйтесь на цьому завданні.
Отже, у вашій передній кишені гроші, так? Джо: Ага.
АР: Добре. Не буду пхати туди руку.
Я не готовий до таких стосунків.
В одного хлопця якось була дірка у кишені,
досить травматичний досвід для мене.
Я шукав його гаманець, а він дав мені свій номер телефону.
Він явно неправильно мене зрозумів.
Тож зробимо простіше. Стисніть кулак.
Сильно стисніть. Відчуваєте жетон у руці? Джо: Відчуваю.
АР: Здивуєтеся, якщо я зумію дістати його у вас з руки? Скажіть "так".
Джо: Дуже. АР: Чудово.
Розкрийте долоню. Вельми вдячний.
Я махлюватиму, якщо дасте мені шанс.
Ускладніть мені завдання.
Візьміть мене за зап'ястя і міцно стисніть.
Помітили, як він зник?
Джо: Ні. АР: Ні, він не тут. Розкрийте долоню.
Бачите, поки вся наша увага на руці,
жетон вже у вас на плечі.
Давайте, зніміть його.
Спробуємо ще раз.
Витягніть руку і розкрийте долоню.
Тримайте руку вище, але дивіться уважно сюди, Джо.
Бачите, якби я зробив це повільніше, він би був у вас на плечі.
(Сміх)
Джо, будемо продовжувати, поки ви його не "зловите".
Ви впораєтесь, я вірю в вас.
Стисніть добре. Ви ж людина, ви швидко мізкуєте.
Жетон знову у вас на плечі.
Ви концентрувались на руці. Це вас відволікало.
Поки ви дивилися сюди, я не міг зняти з вас годинник. Було б складно.
Але ви мали щось у передній кишені.
Пам'ятаєте, що це було?
Джо: Гроші.
АР: Перевірте свою кишеню. Гроші все ще на місці? (Сміх)
А-а, ось де вони були. Покладіть назад.
Це просто "шопінг". Насправді, суть фокусу у швидкості.
Спробую проштовхнути жетон вам у долоню.
Покладіть другу руку зверху, будь ласка.
Тепер все на диво зрозуміло, правда?
Ваш годинник дуже схожий на мій, чи не так?
(Сміх) (Оплески)
Джо: Непогано. Дуже непогано. АР: Дякую.
Та це лише початок. Спробуймо ще раз, трішки по-іншому.
Складіть руки разом, праву зверху.
Коли спостерігаєте за цією маленькою фішкою,
вона стає вашою ціллю. Вдволікаючим об'єктом.
Якщо пильно спостерігатимемо, побачимо, як вона зникає.
І її більше немає на плечі.
Вона падає нізвідки і приземляється вам на руку.
Ви помітили її траєкторію?
Так, це кумедно. У нас там приятель. З нашої команди. Весь день там сидить.
Якби я це зробив повільно, ось вона летить прямо
у вашу кишеню. Гадаю, вона у цій кишені?
Ні, не лізьте туди. Це сценарій іншого шоу.
Отже... (Лунає писк)... хм, дивно. Нічого, це лікується.
Я можу їм показати, що це? Екстравагантно. Це ваше?
Поняття не маю, як воно працює. Покладемо його сюди.
Чудово. Тепер мені потрібна допомога.
Посуньтеся сюди, будь ласка.
Не тікайте. У вас є щось у кишені штанів.
Я перевірив свої і дечого там не знайшов,
але помітив дещо у вашій.
Я можу помацати кишеню ззовні?
Там я помітив ось це. Це ваше?
Це... Навіть не знаю. Креветка, чи що?
Джо: Так, залишив про запас.
АР: Ви чудово звеселили усіх цих людей,
більше, ніж ви думаєте.
За що ми й даруємо вам цей прекрасний годинник. (Сміх)
Сподіваюся, йому сподобається.
У нас є ще кілька речей для вас,
трохи грошей і ще дещо.
Це все ваше
разом із гучними оплесками від усіх ваших друзів. (Оплески)
Джо, щиро вам дякую.
(Оплески)
А тепер питання, яке я задав на початку,
але цього разу не заплющуйте очі.
У що я вбраний?
(Сміх)
(Оплески)
Увага - могутня річ.
Як я вже казав, вона формує вашу реальність.
Гадаю, можу дати вам тезу для роздумів.
Якби ви могли контролювати чиюсь увагу,
як би ви це використали?
Дякую.
(Оплески)