Vai uzskatāt, ka ir iespējams kontrolēt kāda uzmanību?
Vēl vairāk, vai ir iespējams paredzēt cilvēku uzvedību?
Manuprāt, tās ir interesantas domas.
Man tā būtu ideāla superspēja
ar samērā ļaunu pieeju tās lietošanai.
Pats pēdējos 20 gadus esmu pavadījis
pētot cilvēku uzvedību visnotaļ netradicionālā veidā:
kā kabatzaglis.
Iedomājoties par maldināšanu,
mēs parasti domājam par skatīšanos pa malām,
kad patiesībā to, kas ir acu priekšā,
bieži redzēt ir visgrūtāk.
Tas, ko jūs redzat ikdienā, ko vairs neievērojat.
Piemēram, cik no jums joprojām ir līdzi mobilie tālruņi?
Lieliski. Pārbaudiet vēlreiz,
Pārliecinieties, ka tie joprojām ir pie jums.
Es pirms brīža jau nedaudz pasiroju.
(Smiekli)
Šodien tajos pāris reizes jau esat skatījušies,
bet es uzdošu vienu jautājumu.
Bez skatīšanās savā tālrunī,
vai varat atcerēties, kāda ikona ir apakšējā, labajā stūrī?
Paņemiet tālruņus un paskatieties, cik pareiza bija atbilde.
Kā jums gāja?
Paceliet rokas. Vai uzminējām?
Kad esat beiguši, nolieciet tos malā.
Visiem tālruņiem ir kaut kas kopīgs.
Neatkarīgi no tā, kā sakārtojat ikonas,
pulkstenis tik un tā ir uz ekrāna.
Vēlreiz neskatoties telefonā, sakiet, cik bija pulkstenis?
Jūs tikko skatījāties pulkstenī, ne tā?
Interesanta doma.
Spersim soli tālāk ar uzticēšanās spēli.
Aizveriet acis.
Es saprotu, ka tikko dzirdējāt,
ka telpā ir kabatzaglis, bet aizveriet acis.
Jūs esat skatījušies uz mani apmēram 30 sekundes.
Neatverot acis, kas man ir mugurā?
Miniet trīs reizes.
Kādā krāsā ir mans krekls? Kādā krāsā ir mana kaklasaite?
Tagad atveriet acis.
Paceliet rokas, vai uzminējāt?
Interesanti, vai ne?
Tā vien šķiet, ka daži no mums ir drusku acīgāki nekā pārējie.
Bet man ir cita teorija par šo uzmanības pievēršanas modeli.
Ir daudzi smalki uzmanības modeļi, Posnera trīsvienības uzmanības modelis.
Es par to domāju gaužām vienkārši, kā par novērošanas sistēmu
Jums ir visvisādi smalki sensori,
un jūsu smadzenēs ir mazs apsargs.
Es šo apsargu dēvēju par Frenku.
Tātad, Frenks sēž pie galda.
Viņa priekšā ir visvisāda aizraujoša informācija,
augsto tehnoloģiju iekārtas, kameras,
Viņam ir telefoniņš, ko pacelt un paklausīties caur ausīm.
Visas šīs maņas, uztvertā informācija.
Bet uztverto vada uzmanība.
Tā kontrolē jūsu realitāti.
Tie ir kā vārti uz prātu.
Nepievēršot kaut kam uzmanību, to nevar apzināties.
Taču, ironiskā kārtā, uzmanību var pievērst, to neapzinoties.
Piemēram, kokteiļballītes efekts.
Kad, ballītes laikā, jūs ar kādu sarunājieties,
bet tik un tā sadzirdat savu vārdu,
pat neapzinoties, ka visu laiku klausījāties.
Mans darbs ir to izmantot ar dažādiem paņēmieniem,
lai spēlētos ar jūsu uzmanību kā ierobežotu resursu.
Ja es spēju kontrolēt, kam tiek veltīta jūsu uzmanība,
Ja es spētu novēršot „nozagt” jūsu uzmanību.
Tā vietā, lai uzmanību novērstu
projām no vietas,
tā vietā es izvēlos koncentrēties uz Frenku.
Apspēlējot jūsu galvā esošo Frenku,
jūsu iekšējo apsargu,
un panāku, ka tā vietā, lai pievērstu uzmanību ārējām maņām,
jūs uz brīdi iegrimstat sevī.
Kad es jums lūdzu atcerēties, piemēram, kas bija tas?
Kas tikko notika? Jums joprojām ir maks?
Vai American Express jums joprojām ir makā?
Man to pajautājot, jūsu Frenks pagriežas
Viņš piekļūst datiem. Viņam filma jāpatin atpakaļ.
Interesanti, ka viņš nevar tīt filmu atpakaļ,
vienlaikus apstrādājot jaunus datus.
Izklausās pēc labas teorijas,
taču es jums varētu ilgi un dikti viskautko stāstīt,
un daļa varētu būt patiesība,
bet, manuprāt, labāk būtu, ja es to mēģinātu parādītu uz vietas.
Tā, es dodos lejā, lai drusku pasirotu.
Palieciet savās vietās.
Sveiki, kā jums klājas? Prieks jūs redzēt!
Brīnišķīga uzstāšanās!
Jauks pulkstenis, nav gan viegli noņemams.
Jums ir arī gredzens?
Labi. Es tikai pārbaudu. Jūs esat kā uzkodu galds!
Grūti izvēlēties, ar ko sākt, tik daudz visādu labumu!
Sveiki, kā klājas? Prieks jūs redzēt!
Sveiki, kungs, varētu lūdzu piecelties kājās? Tepat uz vietas.
Jūs esat precēts, tad jau labi izpildāt pavēles.
Patīkami jūs satikt, kungs.
Jums kabatas tādas patukšas. Vai šajā kabatā kaut kas ir?
Cerams. Sēdieties, jums lieliski sanāk!
Sveicināti, kā klājas?
Prieks jūs redzēt, kungs! Jums ir pulkstenis, gredzens.
Vai jums līdzi ir maks? Džo: Nav.
A.R.: Mēs jums atradīsim maku.
Sekojiet man, Džo.
Aplausi par godu Džo!
Nāciet uz skatuves, Džo. Paspēlēsim spēli.
(Aplausi)
A.R.: Es atvainojos.
Man laikam vairāk nevajadzēs pulti.
Liels paldies. Es to novērtēju.
Kāpiet uz skatuves, Džo, paspēlēsim mazu spēlīti.
Jums priekšējās kabatās kaut kas ir?
Džo: Nauda.
A.R.: Nauda! Labi, tas derēs.
Vai jūs varētu te nostāties?
Pagriezieties un paskatīsimies,
ja es jums iedotu kaut ko, kas pieder man,
kas man vienkārši ir līdzi,
pokera žetons.
Izstiepiet roku.
Vērojiet to uzmanīgi.
Šis ir darbs, kam pievēršat uzmanību.
Jums ir nauda priekšējā kabatā?
Džo: Jā. A.R.: Labi.
Es gan nelikšu roku jūsu kabatā.
Es nejūtos gatavs šādām saistībām.
Reiz puisim kabatā bija caurums,
un tas bija diezgan traumatiski.
Es gribēju maku, bet dabūju viņa numuru.
Liels pārpratums.
(Smiekli)
Darīsim vienkāršāk. Saspiediet to plaukstā.
Vai jūtat pokera žetonu savā rokā?
Džo: Jūtu.
Vai būtu pārsteigts, ja es to paņemtu? Sakiet jā!
Džo: Ļoti. A.R.: Labi.
Atveriet plaukstu. Liels paldies!
Es krāpšos, ja dosiet man iespēju.
Apgrūtiniet man darbu. Izmantojiet roku.
Turiet manu plaukstu. Turiet cieši.
Redzējāt, kur tas palika?
Džo: Nē A.R. Te tā nav.
Atveriet plaukstu.
Kamēr mēs pievērsāmies rokai,
žetons palika uz jūsu pleca
Noņemiet to.
Pamēģināsim vēlreiz.
Izstiepiet atvērtu plaukstu. Pavisam plakanu.
Paceliet roku drusku augstāk, bet vērojiet to cieši.
Ja darītu to lēnām, tas būtu atpakaļ uz pleca.
(Smiekli)
Džo, mēs to atkārtosim, kamēr uzķersiet.
Beigu beigās jūs sapratīsiet, es jums ticu.
Saspiediet cieši. Jūs esat cilvēks, neesat lēns.
Tas atkal ir uz jūsu pleca.
Jūs pievērsāt uzmanību rokai, novērsāties.
Kamēr vērojāt roku, man neizdevās noņemt jūsu pulksteni.
Bet jums kaut kas bija priekšējā kabatā.
Atceraties, kas tur bija?
Džo: Nauda.
A.R.: Pārbaudiet kabatu. Vai tā joprojām ir tur?
(Smiekli)
Ā, tā bija tur! Nolieciet atpakaļ.
Mēs tikai pasirojam.
Galvenais ir īstais brīdis.
Es mēģināšu žetonu iespiest jūsu dūrē.
Uzlieciet otru roku pa virsu, labi?
Apbrīnojami acīmredzami, ne tā?
Ļoti līdzīgi pulkstenim, ko iepriekš nēsāju, vai ne?
(Smiekli) (Aplausi)
Džo: Nav slikti! A.R.: Oo, paldies!
(Aplausi)
Bet tas ir tikai sākums. Pamēģināsim vēlreiz drusku citādāk.
Salieciet kopā rokas. Vienu virs otras.
Ja vērojat šo žetoniņu,
tas acīmredzami ir kļuvis par mērķi, kā malduguns.
Ja mēs cieši vērojam notiekošo, izskatās, ka tas pazūd.
Tas nav uz jūsu pleca.
Tas izkrīt no zila gaisa un iekrīt tieši plaukstā.
Kur tas palika?
Jā, savādi gan. Tur ir mūsējais, kurš tur sēž visu dienu.
Lēnām, ja viss notiktu uzreiz, žetons iekristu jūsu kabatā.
Šajā kabatā, kungs?
Nebāziet roku kabatā. Tas ir kam citam.
(Pīkstoņa).
Nu gan dīvaini. Tam ir injekcijas.
Varu parādīt? Savādi gan. Kungs, tas ir jūsējais?
Man nav ne jausmas, kā tas notiek. Vienkārši aizsūtīsim to prom.
Tagad man vajadzēs palīdzību.
Paejiet turp.
Vēl neskrieniet projām. Jums bikšu kabatā kaut kas bija.
Es pārbaudīju savas. Es nevarēju neko atrast,
bet jums tur kaut kas ir.
Vai varu pataustīt jūsu kabatu no ārpuses?
Šeit lejā es pamanīju šo te. Kungs, vai tā ir jūsējā?
Man nav ne jausmas. Tā ir garnele.
Džo: Jā, pataupīju to vēlākam.
A.R.: Jūs brīnišķīgi izklaidējāt visus šos cilvēkus,
labāk nekā jums šķita.
Tādēļ mēs jums uzdāvināsim šo jauko pulksteni.
(Smiekli)
Cerams, tas ir viņa gaumē.
Bet mums ir arī dažas citas lietas,
drusku skaidras naudas.
Vēl pāris lietas.
Tie visi ir jūsējie,
un protams, skaļi aplausi par godu jums.
(Aplausi)
Džo, liels paldies!
(Aplausi)
(Aplausi beidzas)
Tas pats jautājums, ko uzdevu jau iepriekš,
tikai šoreiz jums nav jāaizver acis.
Kas man ir mugurā?
Skatītāji: Oh!
(Smiekli)
(Atturīgi aplausi)
(Aplausi beidzas)
Uzmanība ir nozīmīga lieta.
Kā jau teicu, tā veido jūsu realitāti.
Man gribētos uzdot jums jautājumu:
Ja spētu kontrolēt kāda uzmanību,
ko jūs ar šo spēju darītu?
Paldies!
(Aplausi)