למדתי על רעידת האדמה בהאיטי מסקייפ.
אישתי שלחה לי הודעה,
"וואו, רעידת אדמה,"
ואז נעלמה ל25 דקות.
אלו היו 25 דקות של טרור מוחלט
שאלפי אנשים ברחבי ארצות הברית הרגישו.
פחדתי מצונאמי.
מה שלא הבנתי
זה שהיה טרור גדול יותר בהאיטי,
וזה היה התמוטטות של בניינים.
כולנו ראינו את התמונות
של הבניינים שקרסו בהאיטי.
אלה תמונות שאישתי צילמה
כמה ימים אחרי הרעידה,
בזמן שעשיתי את דרכי דרך הרפובליקה הדומיניקנית לארץ.
זה הארמון הנשיאותי,
המקביל של הבית הלבן.
זה הסופר מרקט הגדול ביותר באיים הקריביים
בשעת העומס.
זה בית הספר לאחיות.
לומדות שם 300 אחיות.
בית החולים הכללי צמוד אליו
יצא כמעט ללא שריטה.
זה משרד הכלכלה והאוצר.
כולנו שמענו
על האובדן הגדול של חיי אדם
ברעידת האדמה בהאיטי,
אבל לא שמענו מספיק
למה כל החיים האלה אבדו.
לא שמענו למה
הבניינים כשלו.
אחרי הכל, אלה היו המבנים,
לא רעידת האדמה,
שהרגו 220,000 אנשים,
שפצעו 330,000,
שהוציאו 1.3 מיליון אנשים מבתיהם,
שקטעו את אספקת
המים והאוכל
לאומה שלמה.
זה אזור האסון המטרופוליטני הגדול ביותר
זה עשורים.
וזה לא היה אסון טבע.
זה היה אסון של הנדסה.
AIDG עבדה בהאיטי
מאז 2007,
סיפקו תמיכה הנדסית ועיסקית
לעסקים קטנים.
אחרי רעידת האדמה, התחלנו להביא מהנדסי רעידות אדמה
כדי להבין למה הבניינים קרסו,
כדי לבחון מה היה בטוח ומה לא.
עבדנו עם MINUSTAH,
שזו המשימה של האו"ם בהאיטי,
עם המשרד לעבודות ציבוריות,
עם ארגונים שונים ללא מטרות רווח,
בדקנו יותר מ1500 בניינים.
בדקנו בתי ספר
ובתים פרטיים.
בדקנו מרכזים רפואיים
ומחסני מזון.
בדקנו מבני ממשל.
זה משרד המשפטים.
מאחורי הדלת
נמצאים הארכיונים המשפטיים הארציים.
הבחור בדלת, אנדרה פיליטראוט,
שהוא מנהל המרכז
למחקר בין תחומי לרעידות אדמה
באוניברסיטת באפלו,
בחן אותו כדי לראות אם בטוח
להציל את הארכיונים.
אנדרה אמר לי,
אחרי שראה את הבניינים האלה קורסים
שוב ושוב באותה דרך,
שאין פה מחקר חדש.
אין פה שום דבר שאנחנו לא יודעים.
נקודות הכשל הן זהות --
קירות וקורות לא קשורים טוב לעמודים --
יש קורת גג תלוייה מהבניין --
מבני תמוכות,
או מבנים שהיו לא סימטריים,
שרעדו בחוזקה וקרסו,
חומרי בניה גרועים,
לא מספיק בטון,
לא מספיק דחיסה של הבלוקים,
ברזל זיון שהיה חלק,
ברזל זיון שהיה חשוף לפגעי מזג האויר ונחלד.
עכשיו יש פתרון
לכל הבעיות האלה.
ואנחנו יודעים איך לבנות נכון.
ההוכחה לזה הגיעה מצ'ילה,
בערך חודש אחרי,
כשרעידת אדמה בעוצמה של 8.8 בסולם ריכטר
פגעה בצ'ילה.
זה פי 500
מהעוצמה של הרעידה בדרגה 7.0
שפגעה בפורט-או-פרינס --
פי 500 בעוצמה,
ועדיין פחות מ1000 הרוגים.
טייבו את הנתונים לצפיפות האוכלוסיה,
זה פחות מאחוז אחד
מהפגיעה של הרעידה בהאיטי.
מה היה ההבדל
בין צ'ילה להאיטי?
סטנדרטים סייסמיים
ובניה תחומה,
היו תקני הבניה בכללם --
קירות ועמודים
ותקרות וקורות
קשורים ביחד כדי לתמוך אחד בשני,
במקום להשבר לחלקים נפרדים ולפול.
אם תביטו בבניין הזה בצ'ילה,
הוא קרוע לשנים,
אבל הוא לא תל חורבות.
הצ'יליאנים בנו בבניה מתוחמת
במשך עשורים.
עכשיו, AIDG עובדת עם KPFF מהנדסים יועצים,
ארכיטקטורה לאנושות,
להביא הדרכות בניה מתוחמת
להאיטי.
זה קסנטוס דניאל.
הוא בנאי,
עובד בניין כללי, לא מנהל עבודה,
שעבר אחת מההכשרות שלנו.
בעבודה האחרונה הוא עבד עם הבוס שלו,
והם התחילו לצקת את העמודים בצורה שגוייה.
הוא לקח את הבוס שלו הצידה,
והוא הראה לו את החומר על בניה מתוחמת.
הוא הראה לו, " אתה יודע, אנחנו לא חייבים לעשות את זה לא נכון.
זה לא יעלה לנו יותר
לעשות את זה בדרך הנכונה."
והם עשו זאת שוב.
הם קשרו את הברזל נכון.
הם יצקו את העמודים נכון.
והבניין הזה יהיה בטוח.
וכל בניין
שהם יבנו מעכשיו
יהיה בטוח.
כדי להיות בטוחים שהבניינים האלה בטוחים,
לא ידרשו תקנות,
תידרש גישה
לבנאים בשטח
ולעזור להם ללמוד את השיטות הנכונות.
עכשיו יש הרבה קבוצות שעושות את זה.
והבחור בווסט פה,
קרייג טוטן,
הוא דוחף קדימה
כדי להוציא תיעוד לכל הקבוצות שעושות את זה.
דרך האיטי מחוברת מחדש,
דרך שינוי בניה, ארכיטקטורה לאנושות,
AIDG,
יש את האפשרות
להגיע
ל30,000, 40,000 בנאים
ברחבי הארץ
וליצור תנועה של בניה נכונה.
אם תגיעו לאנשים בשטח
בדרך השיתופית הזו
זה יעיל להפליא.
במליארדים שמושקעים בבניה מחדש,
אפשר להכשיר בנאים
בדולרים בודדים לכל בית
שהם יבנו בתקופת חייהם.
בסופו של דבר, יש שתי דרכים
לבנות את האיטי מחדש,
הדרך למעלה
היא הדרך שהאיטי נבנתה במשך עשורים.
הדרך למעלה
היא בניין שבנוי בצורה גרועה
שיקרוס.
הדרך למטה היא דרך של בניה מתוחמת,
בה הקירות מחוברים נכון,
הבניין סימטרי,
והוא יעמוד ברעידת אדמה.
בעקבות האסון,
יש פה הזדמנות
לבנות בתים טובים יותר
לדור הבא,
כך שכשהרעידה הבאה תגיע,
זה יהיה אסון,
אבל לא טרגדיה.
(מחיאות פיים)