Hej. Jag heter Tevin och jag är 15 år, som sagt, och jag twittrar.
Och det är faktiskt därför jag är här.
När jag började med Twitter så frågade mina kompisar så här:
"Men vem kommer vilja läsa vad du skriver egentligen?"
Ja, jag kan erkänna, så tänkte jag också faktiskt.
Och jag förstod inte riktigt allting heller.
Jag tänkte: "Vad då 'mentions'? Vad då 'retweets'?
Vad då 'hashtags'? Vad är det för något?"
Men jag fick hjälp av min mamma som är en flitig twittrare hon också.
Och till slut så fattade jag det, och då lossnade det.
Då blev det helt plötsligt otroligt roligt.
Och vad som hände sedan var att
man märker att på Twitter så hamnar man inte i ett fack automatiskt.
Till exempel Tevin, 15 år, han går i nian.
Medan på Twitter är det mer, man är jämbördiga med alla du pratar med.
Sedan märkte jag att när jag träffade twittrare fysiskt
så blev det helt plötsligt att då hamnade man i facket igen.
Inte bland alla, men det var ganska vanligt.
Men de som inte gick in i det här facket
dem kunde jag till och med bli väldigt goda vänner med.
Och det är jag fortfarande.
Och Twitter är även en stor närhet
till folk som man förmodligen aldrig kommer träffa på riktigt.
Eller som bor på andra sidan jordklotet.
Till exempel, jag var i New York för en månad sedan.
När jag hade kommit hem igen
så läste jag på Twitter från en tweet från Samuel L. Jackson.
Han postade bara en bild, och när jag öppnade bilden så snöar det i New York.
Och när jag var där hade det varit soligt, till och med varmare än i Sverige.
Det var ganska häftigt att tänka sig
att han har tagit den här bilden och liksom tweetat ut den.
Sedan kan jag se det som bor i Sverige, i en helt annan tidszon, dessutom.
Någon dag efter, skriver Sean Lennon, John Lennons son,
att han ska gå ner till Occupy Wall Street och spela lite.
För mig som är ett jättestort Beatles-fan
var det väldigt häftigt att tänka sig att jag kunde varit där.
För jag hade nämligen varit på Occupy Wall Street också.
Och samtidigt när man ser revolutionerna som pågår i arabvärlden och liknande,
så är ju Twitter faktiskt första och bästa stopp för nyheterna.
Så att ja, Twitter är helt fantastiskt, tycker jag.
Jag kan önska ibland att jag skulle ha mer tid och twittra.
Vilket jag inte riktigt har ibland, när man går i skolan och liknande.
Och särskilt nu när followers börjar ticka upp.
Snart är det 200 kan jag säga.
Och man önskar, man skulle gärna vilja ge dem lite mer tweets.
För att de har ju ändå följt mig av någon anledning.
Och unga som inte twittrar, jag vill jättegärna se fler unga som twittrar.
För det är ju ganska få i min ålder.
Men var inte oroliga, ni kommer få hjälp förmodligen.
Andra på Twitter är ganska hjälpsamma.
Oftast.
Så, ja, pröva, det är roligt, och följ gärna mig.
Tack.
(Applåder)