Ebben a videóban a sejthártyáról fogok beszélni.
Kezdjük egy kis emlékeztetővel a dolgot.
Ez itt egy sejt, a közepén egy sejtmaggal.
A sejthártya az a réteg, ami a sejtet kívülről borítja,
és megvédi azt a környezeti behatásoktól.
A sejthártya nélkül nem maradhatnánk életben,
mivel nem lenne semmi, ami megvédene és elválasztana minket a külvilágtól.
A következőkben a sejthártya három fő összetevőjét fogom bemutatni,
a foszfolipideket, a koleszterint és a fehérjéket.
Kezdjük is a foszfolipidekkel,
amik a sejthártya jelentős részét teszik ki.
Hogy ne menjen ezzel az idő,
előre megrajzoltam ezt az ábrát a sejthártyáról.
Ezek az apró alkotórészek mind foszfolipideket ábrázolnak,
ezek a molekulák valahogy így néznek ki:
Rendelkeznek egy poláris „fejjel”, ami legfőképp a foszfátcsoport miatt poláris,
a másik végükön pedig két zsírsavlánc található.
Jellemzően így ábrázoljuk a foszfolipideket.
A sejthártyában ezek a foszfolipidek szoros rendben igazodnak egymáshoz,
és ez a rend a membrán teljes egészén jellemző.
Ez az ábra egy ilyen membrán keresztmetszetét ábrázolja,
lényegében egy félbevágott membránt nézünk oldalról.
Az itt látható elrendeződést foszfolipid kettős rétegnek nevezzük,
vagy ritkábban lipid kettős rétegnek.
A következő alkotórésze a sejthártyának a koleszterin.
Leggyakrabban a koleszterin szó az étellel és a vérrel összefüggésben hangzik el,
jellemzően negatív felhangban.
A sejthártya kontextusában viszont igenis fontos és hasznos molekula,
amely valahogy így néz ki.
Megint csak az időre tekintettel ez egy előre megrajzolt ábra.
A legszembetűnőbb a koleszterinnel kapcsolatban az, hogy sok gyűrűt tartalmaz,
ami merev szerkezetet kölcsönöz neki.
Ezek a koleszterinmolekulák beékelődnek a foszfolipidek közé,
valahogy így.
A koleszterin egyfajta pufferként működik a membránokban,
segít fenntartani azok fluiditását különböző körülmények esetén is.
Alacsonyabb hőmérsékleten a koleszterin növeli a membránok fluiditását,
míg magasabb hőmérsékleten segít csökkenteni a fluiditást.
Tehát a koleszterin segít fenntartani egy közepes mértékű fluiditást a membránokban.
Végül a harmadik összetevőjét a membránoknak a fehérjék adják,
ezeknek az aránya szintén igen magas.
A membránok fehérjetartalma sejttípus-függő,
és egyes típusokban elég sok a fehérje.
Ezek között a membránfehérjék között két típust különböztetünk meg.
Az első típusba tartozó fehérjék a membránba stabilan beintegrálódtak,
ezért integráns membránfehérjéknek hívjuk őket.
Ha a membrán teljes egészén átér, transzmembrán fehérjének is nevezhetjük.
Ezek a fehérjék