Привіт усім, ласкаво просимо на канал Langfocus
і мене звати Пол.
Сьогоднішня тема: смерть мови.
Коли я зазвичай говорю про мову на цьому каналі,
це здебільшого жива мова:
мова, якою носії розмовляють і сьогодні,
яка продовжує рости та розвиватися.
Але є також мертві мови і вимерлі мови.
Мови вважаються мертвими, просто коли не мають більше носіїв,
навіть якщо вони можуть продовжувати використовуватись у певний спосіб.
Наприклад, латинська мова мертва,
але її продовжують використовувати в релігійних цілях
і задля деяких адміністративних цілей у Ватикані.
Деякі люди можуть розмовляти нею, але не природно, як рідною мовою,
і вона не передається, як рідна мова.
Інший приклад – іврит,
який був мертвою мовою до свого відродження
у вигляді сучасного івриту.
Ніхто вже давно не розмовляв ним як рідною мовою,
але його продовжували використовувати в релігійних цілях
і як письмову літературну мову.
На противагу цьому, мови вважаються вимерлими.
коли жодна людина не може ними розмовляти.
Наприклад, якщо остання людина, яка розмовляла
мовою корінних американців, помирає
а ніхто не вивчив цю мову як другу,
тоді ця мова стає вимерлою.
Наприклад, такі стародавні мови, як шумерська, є вимерлими.
Деякі люди можуть вміти читати стародавні тексти цією мовою,
але сьогодні нею ніхто не користується.
Мови стають мертвими або вимерлими
в результаті мовної смерті.
Різновиди мовної смерті.
Мови не завжди помирають однаково.
Існують різні види мовної смерті.
Найпоширеніший спосіб – це коли мови зникають
внаслідок поступової мовної смерті.
Зазвичай це трапляється, коли носії однієї мови
вступають у контакт з більш престижною мовою:
мовою домінуючої, більш впливової групи людей.
Ця спільнота може залишатися двомовною ще досить довго.
Але з кожним наступним поколінням
все менше юних розмовлятимуть своєю звичайною мовою,
володіючи нею все гірше,
оскільки натомість обиратимуть використовувати престижну мову.
Доки одного дня традиційною мовою їхньої спільноти більше не розмовлятимуть.
Приклад цього – корнуольська мова,
якою перестали розмовляти до кінця 19 століття
внаслідок зростаючого впливу англійської мови
а також внаслідок сприйняття корнуольської мови як мови нижчого класу,
навіть серед її носіїв на той час.
Але корнуольська мова насправді не вимерла
тому що було вжито заходів з її відродження,
щоб заохотити людей продовжувати використовувати цю мову.
Далі: повна смерть мови.
У випадку мовної смерті «знизу вгору»
мова перестає використовуватися як розмовна мова спільноти,
але продовжує використовуватися у певних контекстах:
зазвичай у формальному релігійному або церемоніальному контексті,
або, можливо, в літературних цілях.
У випадку поступової смерті
мова зазвичай зникає спочатку в більш формальних контекстах,
як у випадку витіснення більш престижною.
Але нею користуються в повсякденні протягом тривалого часу.
З іншого боку, у випадку мовної смерті «знизу вгору»
мова починає відмирати знизу,
іншими словами, у повсякденні,
але продовжує використовуватися у формальних ситуаціях.
Наприклад, латинська мова,
яка переважно не використовується поза межами релігійних
чи церемоніальних сфер, або, можливо, ще в літературі.
Далі: раптова мовна смерть.
Раптова мовна смерть трапляється тоді,
коли всі або майже всі носії мови
раптово помирають внаслідок катастрофи або насильницькою смертю.
Наприклад, таке відбулося у 1830-х роках у Тасманії,
коли практично всі корінні жителі острова
були знищені європейськими колоністами під час «Чорної війни».
Далі: повна мовна смерть.
Подібно до раптової мовної смерті,
повна мовна смерть зазвичай стається дуже швидко
і зазвичай відбувається внаслідок політичних репресій
або під загрозою насильства.
Різниця в тому, що носії мови не знищуються,
але раптово перестають користуватися своєю мовою,
щоб уникнути переслідувань.
Така ситуація сталася в Сальвадорі
під час повстання в 1930-х роках,
коли багато аборигенів раптово перестали розмовляти рідною мовою,
щоб їх не ідентифікували
як аборигенів і не вбили через це.
Двома мовами, які раптово вимерли повністю,
були ленка та какаопера.
Випадки з життя.
Подивімося на кілька мов, які вже померли,
та спробуємо з'ясувати, як ними перестали розмовляти.
Староцерковнослов'янська мова.
Староцерковнослов'янська – перша зафіксована слов'янська мова,
якою розмовляли і писали між 9 та 11 століттями.