Imam nešto da priznam.
Volim da kopam ljudima po smeću.
Nije to ništa jezivo.
Obično tražim staru elektriku,
stvari koje mogu da preradim u svojoj radionici.
Imam fetiš za čitače CD-ova.
Svaki ima tri različita motora,
pa možete napraviti stvari koje se pokreću.
Postoje prekidači, pa možete uključivati i isključivati stvari.
Čak postoji i laser
pa možete superrobota pretvoriti u sjajnog robota.
Mnogo toga sam napravio od smeća
i neke od ovih stvari čak su bile i nekako korisne.
Ali stvar je u ovome,
za mene je smeće samo prilika za igru,
da budem kreativan i stvaram stvari kako bih se zabavio.
Ovo volim da radim, tako da sam od toga napravio deo svog posla.
Vodim laboratoriju na univerzitetu koja se bavi biologijom,
gde cenimo radoznalost i istraživanje, iznad svega.
Nismo fokusirani ni na jedan poseban problem
i ne pokušavamo da rešimo nijednu posebnu bolest.
Ovo je samo mesto gde ljudi mogu da dođu
i postave fascinantna pitanja i pronađu odgovore.
Pre mnogo vremena sam shvatio
da ako izazovem ljude da stvore neophodnu opremu
od smeća koje pronađem,
to je sjajan način da se neguje kreativnost.
Desilo se to
da su umetnici i naučnici širom sveta
počeli da dolaze u moju laboratoriju.
To nije samo zbog toga što cenimo netipične ideje,
već zbog toga što ih testiramo i potvđujemo
uz naučnu strogoću.
Jednog dana sam prepravljao nešto, rastavljao ga
i dobio sam ovu ideju:
mogu li biologiju da gledam kao hardver?
Da li bih mogao da rasturim biološki sistem,
izmešam delove
i onda ih vratim nazad na neki nov i kreativan način?
Moja laboratorija je počela rad na ovome
i želim da vam pokažem rezultat.
Može li neko od vas da mi kaže koje je ovo voće?
Publika: Jabuka!
Endru Peling: Tačno - to je jabuka.
Takođe želim da primetite
da je ova jabuka mnogo crvenija od većine jabuka.
To je zbog toga što smo u njoj razvili ljudske ćelije.
Uzeli smo potpuno nevinu Mekintošovu jabuku
i uklonili sve ćelije i DNK jabuke
i onda ubacili ljudske ćelije.
Nakon uklanjanja svih ćelija jabuke, ostala nam je
skela od celuloze.
To je ono što biljkama daje njihov oblik i teksturu.
Ove rupice koje možete videti,
tu su bile ćelije jabuke.
Onda smo krenuli
i ubacili ćelije sisara koje vidite u plavoj boji.
Dešava se to da one krenu da se množe
i popune čitavu skelu.
Koliko god ovo čudno bilo,
zapravo podseća na način na koji su organizovana naša tkiva.
U svom pretkliničkom radu otkrili smo
da možete ove skele da ugradite u telo
i telo će poslati ćelije i zalihe krvi
i održati ove stvari u životu.
U ovom trenutku ljudi kreću s pitanjem:
"Endru, možeš li da praviš delove tela od jabuka?"
A ja kažem: "Na pravom ste mestu."
(Smeh)
Zapravo sam ovo razvio sa suprugom.
Ona pravi muzičke instrumente
i dosta se bavi deljanjem u poslu.
Pa sam je upitao:
"Da li bi bukvalno mogla da izdelješ uši
iz jabuke za nas?"
I uradila je to.
Odneo sam te uši u laboratoriju.
Onda smo počeli da ih pripremamo.
Da, znam.
(Smeh)
Dobra je to laboratorija, čoveče.
(Smeh)
Te smo na njima uzgojili ćelije.
Ovo je rezultat.
Slušajte, moja laboratorija se ne bavi proizvodnjom ušiju.
Ljudi su zapravo decenijama radili na ovome.
Evo problema:
komercijalne skele mogu biti prilično skupe i komplikovane,
jer se dobijaju iz namenskih proizvoda,
životinja ili leševa.
Mi smo koristili jabuku koja je koštala nekoliko centi.
Ovde je zaista kul to
da nije uopšte teško da se ove stvari naprave.
Oprema koja vam je potrebna može se napraviti iz smeća
i ključni korak u obradi zahteva samo sapun i vodu.
Mi smo sva uputstva za ovo stavili na internet kao otvorena.
Onda smo osnovali kompaniju sa misijom
i razvijamo komplete da olakšamo
svakom sa sudoperom i lemilicom
da ove stvari napravi kod kuće.
Zaista me zanima da li će jednog dana
biti moguće da se poprave, iznova naprave i poboljšaju naša tela
uz pomoć stvari koje pravimo u kuhinji.
Kad smo već kod kuhinja,
evo malo špargle.
Ukusna je i od nje vam urin čudno miriše.
(Smeh)
Bio sam u kuhinji i primetio sam
da kada pogledate na stabljike špargle,
možete videti sićušne rupe.
Kada ih prikažemo u laboratoriji,
možete videti kako celuloza stvara ove strukture.
Ova slika podseća me na dve stvari:
naše krvne sudove
i strukturu i organizaciju naših nerava i kičmene moždine.
Evo pitanja:
možemo li uzgajati aksone i neurone unutar ovih kanala?
Jer ako možemo,
onda možda možemo koristiti šparglu za stvaranje novih veza
između krajeva oštećenih i prekinutih nerava.
Ili možda čak u kičmenoj moždini.
Da ne bude zabune -
ovo je veoma izazovno
i teško za postići,
i mi nismo jedini koji rade na ovome.
Ali jesmo jedini koji koriste šparglu.
(Smeh)
Trenutno imamo obećavajuću ideju za početak.
I radimo sa inženjerima za tkivo
i neurohirurzima
da bismo otkrili šta je zaista moguće.
Slušajte, sve što sam vam pokazao,
stvari koje sam napravio oko sebe na ovoj sceni
i svi drugi projekti u koje sam uključen,
sve je direktan rezultat mog igranja vašim smećem.
Igranje - igranje je ključna reč u mom bavljenju naukom.
Tako treniram svoj um da bude netipičan i kreativan
i da odluči da pravi ljudske uši od jabuka.
Tako da narednog puta kada neko od vas
gleda neki komad stare, polomljene, pokvarene tehnologije,
setite se mene.
Jer ga želim.
(Smeh)
Ozbiljno, pronađite bilo koji način da stupite u kontakt sa mnom
i videćemo šta možemo da napravimo.
Hvala vam.
(Aplauz)