אם אתם עושים את זה כמו שצריך, זה צריך להשמע כמו:
טיק-טק, טיק-טק, טיק-טק, טיק-טק, טיק-טק, טיק-טק.
אם אתם לא עושים את זה נכון, זה נשמע כמו:
טיק-טק, טיק-טק, טיק-טק.
[דבר קטן. רעיון גדול.]
[קירה גאנט על חבל הקפיצה]
חבל הקפיצה הוא חפץ ממש פשוט.
אפשר להכין אותו מחבל, חבל כביסה, חוט צמר.
זה כאילו מסולסל כזה. [צחוק]
אני לא בטוחה איך לתאר את זה.
מה שחשוב הוא זה שיהיה לו משקל,
ושיהיה לו סוג של צליל של הצלפה.
לא ברור מה מקור חבל הקפיצה.
יש עדויות לכך שזה התחיל במצרים העתיקה, בפיניקה,
ואז סביר להניח שזה הגיע לצפון אמריקה עם המתיישבים ההולנדים.
חבל הקפיצה הפך להיות פופולרי כשבגדי נשים הפכו יותר צמודים
והמכנסיים התחתונים הומצאו.
ואז, בנות יכלו לקפוץ בחבל
בגלל שהחצאיות שלהן לא נתפסו בחבלים.
אומנות השתמשו בו כדי לאמן את התלמידות שלהן לקפוץ בחבל.
אפילו ילדי עבדים אפריקאים בתקופת העבדות במדינות הדרום בארצות הברית
גם הם קפצו בחבל.
בשנות ה-50, בהארלם, ברונקס, ברוקלין, קווינס,
יכולתם לראות מלא בנות משחקות בחבל על המדרכות.
לפעמים הן היו לוקחות שני חבלים וקושרות אותם יחד לחבל אחד ארוך,
אבל אפשר גם להפריד אותם ולסובב אותם פנימה, אחד על השני, כמו מקציף ביצים.
חבל הקפיצה היה כמו ציר זמן יציב --
טיק, טיק, טיק, טיק --
עליו יכולתם להוסיף חרוזים ומקצבים ושירים.
החבלים האלה יצרו מרחב
בו יכולתם לתרום למשהו
שהיה הרבה יותר גדול מהשכונה.
חבל הקפיצה הכפול נשאר בגדר סמל עוצמתי של תרבות וזהות
עבור נשים שחורות.
משנות ה-50 עד שנות ה-70,
בנות לא היו אמורות לשחק משחקי ספורט.
בנים שחקו בייסבול, כדורסל וכדורגל,
לבנות היה אסור.
הרבה השתנה מאז, אבל בדור הזה,
בנות שלטו במגרש המשחקים.
הן דאגו שבנים לא יהיו חלק מזה.
זה המרחב שלהן, זה מרחב העצמה נשי.
זה המקום בו הן יכולות להתבלט.
אבל אני גם חושבת שזה גם קשור לבנים,
בגלל שבנים שמעו אותם,
ובגלל זה, אני חושבת, כל כך הרבה אמני היפ-הופ
העתיקו מדברים שהם שמעו בשירי המשחקים של בנות שחורות.
(שרה) ... שייק סמיך, קר, תעשה כאילו אתה יודע איך להפוך,
דג מטוגן, המבורגר, צ'יפס, שייק סמיך קר כמו קרח,
תעשה כאילו אתה יודע איך לקפוץ.
הסיבה בגללה השיר "Country Grammar" של נלי זכה בפרס הגראמי
היא בגלל שאנשים כבר הכירו
"We're going down down baby your street in a Range Rover ... "
זאת ההתחלה של ",Down down, baby ,down down the roller coaster
sweet, sweet baby, I'll never let you go"
כל מי שגדל בכל קהילה עירונית שחורה
הכיר את המוזיקה הזאת.
וככה, זה הפך להיות להיט.
המשחק בחבל קפיצה כפול עזר לשמר את השירים האלה
ועזר לשמר את החרוזים והתנועות שהתלוו אליהם,
משהו שדי טבעי שאני קוראת לו "מלוליות תנועתית" --
מילים שפתיות ומילים של הגוף.
זה מה שעובר מדור לדור.
ובאופנים מסוימים, החבל הוא מה שעזר להעביר את זה.
אתם צריכים אובייקט מסוים להעביר דרכו את הזכרון.
אז, חבל הקפיצה, אתם יכולים להשתמש בו לכל מיני דברים.
הוא חוצה תרבויות.
ואני חושבת שהוא שרד בגלל שאנשים צריכים לזוז.
ואני חושבים שלפעמים החפצים הכי פשוטים יכולים להפוך לשימושים הכי יצירתיים.