#InternettsFrihetsDag
#MLKDag
Kjemp for fremtiden
Idag, 18 Januar, er det første jubileet siden nederlaget til SOPA, Kampanjen om internett sensur.
Og denne helgen feirer vi arven fra Dr. Martin Luther King Jr.
Dr. King sin tale "I have a dream" er like rellevant i dag som den var i 1963.
For å hedre hans arv som en frihetskjemper, ber vi alle om å dele denne hele videoen om den historiske talen.
Men det er opphavsrettighet på talen, så å dele er ulovlig.
Hvis SOPA hadde blitt virkelighet, så kunne du ha blitt sendt i fengsel for å dele videoen.
Og hele nettsider kunne ha blitt tatt ned, bare for å linke til videoen.
King sitt kall for rasemessig rettferdighet er for viktig til å bli sensurert av ufullstendige opphavsrettighetslover.
Feire friheten din. Del denne videoen nå.
[" En har en moralsk forpliktelse til å ikke følge urettferdige lover" -Dr. Martin Luther King, Jr.]
A. PHILLIP RANDOLPH: Og nå har jeg æren av å presentere dere
den moralske leder av vår nasjon,
Jeg har æren av å presentere dere:
Dr. Martin Luther King, J-R!
[Massen jubler]
DR. MARTIN LUTHER KING, JR: Jeg er glad for å være med dere idag
i hva som vil gå ned i historien
som den største demonstrasjonen for frihet i vår nasjons historie
[Massen klapper]
Med jubelieum for fem år siden signerte
en stor Amerikaner, hvor vi står i hans symbolske skygge i dag,
Emancipation proklamasjonen.
Denne betydningsfulle resolusjonen kom
som et stort håp til millionerne av svarte slaver
som hadde blitt brent i flammene av urettferdighet.
Det var som en gledelig dag pause
som kom for å ende den lange natten med fangenskap.
Men et hundre år senere,
er svarte folk fortsatt ikke fri.
Et hundre år senere
er livet til svarte dessverre fortsatt lammet av hemningen av segregasjon
og lenkene av diskriminasjon.
Et hundre år senere,
lever svarte på en ensom øy av fattigdom
i midten av en svær sjø av materiale goder.
Et hundre år senere,
[Massen jubler]
er sva-, er svarte kostet inn i hjørnet av det Amerikanske samfunnet
og finner seg selv i eksil på sin egen øy.
Og derfor kommer vi her i dag
for å dramatisere en skamfull tilstand.
Vi har, på en måte kommet til hovedstaden for å kontanter en sjekk
når arkitektene av våres republik
skrev ned de fantastiske ordene av vår grunnlov og uavhengighetserklæringen,
skrev de et testament
hvor hver Amerikaner skulle arve.
Dette testamentet var et løfte til alle menn;
ja, svarte menn i lik linje med hvite menn;
ville bli garantert uavhendelige rettigheter til liv, frihet og jakten på lykke.
Det er tydelig at amerikanere i dag har satt en standard om at bare borgere av en viss farge er omfattett av dette.
Istedentifor å hedre denne hellige forpliktelsen
har Amerika gitt svarte folk en sjekk som ikke kan kontantere.
En sjekk som kommer tilbake markert "Ikke not ressurser"
[Massen jubler]
Men vi nekter å tro at den banken av rettigheter er konkurs.
[Massen ler]
Vi nekter å tro at det ikke er nok ressurser i de store hvelvene med mulighet i denne nasjonen.
Så vi har kommet her for å innkassere denne sjekken, en sjekk som vil gi oss, på forespørsel, godene med frihet
og sikkerheten under rettferdighet.
[Massen jubler]
Vi har også kommet til denne hellige plassen
for å minne Amerika på den sterke tidspresset med dette.
Det er ikke nokk tid
for å kjøle seg ned, eller ta den beroligende medisinen av gradualisme.
[Massen klapper]
Nå er tiden
for å gjøre lovnaden om demokrati virkelighet.
Nå er tiden
for å reise seg opp fra mørket, og den bortgjemte dalen av raseskilling til den sollyste veien til rasefrihet.
Nå er tiden
[Massen klapper]
for å løfte vår nasjon fra kvikksanden av raseskille til et solid underlag av brodelighet.
Nå er tiden
[Massen klapper]
for å gjøre rettferdighet en realitet for alle Guds barn.
Det ville ha blitt fatalt for nasjonen
å overse hvor mye det haster akkurat nå.
Den stekende følelsen av de svartes missnøye
vil ikke gå over
før det er en styrkende høst av frihet og likhet.
1963 er ikke en slutt, men en begynnelse.
For de som håper
at den svarte bevegelsen vil gå over
og vil nå akseptere dette
vil ha en brå oppvåkning om nasjonen går tilbake til virksomhet som vanlig.
[Massen klapper]
Det vil hverken bli hvile eller ro i Amerika
før de svarte blir gitt sine borgerlige rettigheter.
Uroen av opprør vil fortsette å riste grunnlagene av vår nasjon
helt til den lyse dage når rettferdighet oppstår.
Men det er noe jeg må si til mitt folk
som står bestemt på grensen som leder til palasset av rettferdighet.
I prosessen for å få vår rettmessige plass,
så må vi ikke være skyldig i feile handlinger.
La oss ikke søke å tilfredsstille vår tørst for frihet
ved å drikke fra koppen til bitterhet og hat.
[noen roper "my lord" (min herre); massen jubler]
Vi må alltid utføre vår kamp på platået av verdighet og disiplin.
Vi må ikke tillate våre kreative protest
til å degenereres til fysisk vold.
Igjen og igjen, må vi reise oss til majestetiske høyder
av å møte fysisk kraft med sjelkraft.
De fantastiske nye militante;
som har oppslukt det svarte samfunnet,
må ikke lede oss til mistro av alle hvite folk.
For mange av våre hvite brødre, som bevis ved deres nærvær her i dag,
har realisert at deres skjebne er bundet opp med våres skjebne.
[Massen jubler]
Og de har realisert at deres frihet er uløselig bundet med våres frihet.
Vi kan ikke gå alene.
Så mens vi går,
må vi love at vi alltid skal marsjere framover.
Vi kan ikke snu tilbake.
Det er noen som spør tilhengerne av sivile rettigheter,
"Når vil du bli fornøyd?"
Vi kan aldri bli tilfredsstilt så lenge svarte er off- offer for det unevnelige grusomhetene av politivold.
Vi kan aldri bli tilfredsstilt,
så lenge kroppene våres, utmattet av reise,
kan ikke oppholde oss på moteller på hovedveiene og hotellene i byene.
[Massen jubler]
Vi kan aldri tilfredstilles
så lenge en svart manns muligheter er å gå fra et lite ghetto til et større et.
Vi kan aldri bli tilfredstilt
så lenge våre barn er ranet fra verdigheten sin av skilt som sier "Bare hvite Tillatt"
[Massen jubler]
Vi kan ikke bli tilfredsstilt så lenge en svart mann ikke kan stemme i Mississippi, eller en svart mann tror han har ingenting å stemme for.
[Massen jubler]
Nei,
nei, vi kan ikke bli tilfredsstilt og vi vil ikke bli tilfredsstilt før rettferdighet øser som vann, like sterk som en mektig strøm.
[Massen jubler]
Jeg er ikke