[Ce este incluziunea?]
[Integrare]
Nu înțeleg de ce sunt în spatele clasei.
Mi-aș dori să fiu ca toată lumea.
Vreau să fac ceea ce fac ei.
Dar stau aici,
făcând aceeași activitate cu numere,
uitându-mă cum colegii mei învață altceva.
Oare înțeleg ei că așa mă pregătesc pentru eșec?
Nu-și dau seama că viitorul meu e în mâinile lor?
Vreau să lucrez la clasă,
să învăț ce învață ei și să fac aceleași activități ca ei.
Dar, iată-mă, blocată în spate, limitată de așteptări mici.
Lucrul unu-la-unu cu asistenta profesoarei mă învață doar să depind de ea
și că profesoara îmi acordă mai puțină atenție.
Nu sunt inclusă în colectiv și în oră.
Sunt în aceeași încăpere, dar segregată de colegii mei,
așezată în lateral sau în spate, lucrând altceva și ratând lucruri.
Vreau să fiu liberă să învăț cu colegii mei,
să ating potențialul maxim și să fiu văzută ca oricine altcineva.
Trebuie să se schimbe ceva.
[Incluziune percepută]
Poate te întrebi ce e în neregulă cu imaginea aceasta.
Sunt în clasă, cu colegii mei, așezată la locul meu,
învățând aceleași lucruri ca toți ceilalți.
Poate crezi că asta e incluziunea,
dar nu e așa.
Sunt blocată, limitată, trasă în jos și nu-mi pot atinge potențialul maxim.
Deși o iubesc pe asistenta profesoarei, nu sunt lăsată să gândesc.
De fapt, de multe ori, asistenta o face în locul meu,
chiar îmi șoptește răspunsul la ureche, chiar dacă îl știu deja.
Cu cât stă mai mult cu mine,
cu atât îmi dau seama că nu are sens să gândesc de una singură
pentru că oricum o să îmi dea răspunsul.
Sunt sigură că sunt și alți copii care au nevoie de ajutor.
Chiar trebuie să stea ea cu mine?
Nu-i poate ajuta pe alții?
Dacă am nevoie de ajutor,
pot ridica mâna să întreb profesoara, așa cum fac prietenii mei.
Prietenii și colegii mei vor să mă ajute,
dar nu pot fiindcă cineva e mereu lângă mine.
Trebuie să învăț de la colegii mei,
să reușesc să lucrez în grup și să mă simt provocată.
Vreau să mi se dea voie să eșuez sau să reușesc și să învăț din asta.
Trebuie să se schimbe ceva.
[Incluziune]
Mă vezi în mulțime?
Incluziunea e mai mult decât un cuvânt,
e o cultură, o mentalitate
și așteptarea că oricine poate și va învăța și va reuși
umăr la umăr cu colegii de-o vârstă cu el.
Știu că poate fi o provocare să fiu inclusă în învățare,
fiindcă uneori poate am nevoie de resurse și informații suplimentare,
dar să fiu lăsată să învăț de către profesoară și colegi
e cel mai bun mod de a mă provoca și de a fi lăsată să progresez.
Vreau să învăț ce învață colegii mei
și vreau ca profesorii să aibă aceleași așteptări și de la mine.
Poate că trebuie să învăț altfel,
dar tot am nevoie de șansa de a putea demonstra ce pot face,
nu să mă concentrez pe ce nu pot.
Tratați-mă ca pe orice alt elev și priviți-mă cum reușesc,
mă voi ridica la înălțimea așteptărilor voastre.
Sunteți pregătiți să mă includeți cu adevărat?
Subtitrare în engleză de Juliana Ponesi Revizie de Carol Wang.