האם תהיתם "מה הם אומרים?"
אז, אם הייתם יודעים שפת הסימנים, הייתם יודעים.
ואני חושבת שאתם צריכים.
אני חושבת שכולם צריכים ללמוד שפת הסימנים.
אני חושבת שאתם צריכים ללמוד כתינוק,
בבית ספר יסודי,
או כשפה שניה.
גדלתי להורים חרשים, ולכן
אני יודעת את שפת הסימנים כל חיי.
וידיעת שפת הסימנים ממש נתנה לי מתנה.
שפת הסימנים.
זה ממש העשיר את חיי בכל כך הרבה מובנים,
ואני באמת מאמינה שאם כולם ילמדו שפת הסימנים,
נוכל כולנו באמת להנות מהמתנות שבידיעת שפת הסימנים,
ומה יש לה לתרום לנו.
אני כאן, עם אימי החירשת,
וככה אני למדתי איך לסמן.
הייתי בת 8 חודשים כאשר סימנתי.
זה נכון - 8 חודשים.
הייתה לי תקשורת דו-כיוונית.
אתם הייתם צריכים לחכות עד בערך גיל שנה וחצי
בגלל שלא יכולתם פיזית להגות את הצלילים.
אנשים חרשים ידעו זאת במשך מאות שנים.
הם דיברו בשפת הסימנים עם התינוקות שלהם,
ומגיל שישה, שמונה או עשרה חודשים הם סימנו חזרה.
הקהילה השומעת, בימים אלו, אומרים
"חכו רגע, למה אני צריך לחכות
עד שהתינוק בן שנה וחצי שנתיים
לפני שאנחנו יכולים לתקשר?"
אז כעת הרבה הורים שומעים ומורים
משתמשים בשפת הסימנים כדי לתקשר עם ילדים
כדי שהם לא יצטרכו לחכות עד שהם מדברים.
אתם חושבים, "שישה חודשים? זה די צעיר".
אבל חשבו על ילד שאתם ראיתם שעושה ככה.
מה הם אומרים? הם אומרים "אני רוצה לבוא אליך".
וזה משהו שהם למדו.
כל פעם שאמרתם, "בוא. אני יכול להרים אותך?"
אתם עושים זאת שוב ושוב.
זה בבסיסו של שימוש בשפת הסימנים עם ילדים.
ואם רק תקחו את הצעד הנוסף קדימה,
ואתם לומדים קומץ מילים ואתם חוזרים עליהם במהלך היום.
ואז הם ילמדו את זה, בדיוק כמו שהם למדו נפנוף,
בגלל שזה מה שהם עושים, נכון?
בערך בגיל עשרה חודשים, ילד יוכל לנופף? זה גם משהו שהם למדו.
מה שאני רוצה לעשות זה לקחת אתכם דרך מסלול החיים
של אדם אחד ולהראות לכם הרבה דרכים שונות
שבהם שפת הסימנים יכולה להעשיר את חייכם, ואיך היא יכולה להעשיר
את הקהילה כולה.
זה מיקה, הבן שלי, והוא עושה את הסימן לסירה.
בואו נראה איך החיים שלכם היו נראים אם הייתם יודעים שפת הסימנים כתינוק.
אז אתם אולי בני 10 חודשים ואתם מצביעים על קערת פירות
ועושים את הסימן ל'תפוח'.
ההורים שלכם יכולים פשוט לקחת את התפוח ולתת לכם אותו,
בגלל שמה שקורה לרוב הוא שאתם מצביעים על קערת הפירות
ואמא שלכם עושה, "אתה רוצה בננה?" (צווחה)
"אתה רוצה מלפפון?" (צווחה)
אתם כאילו כל הזמן מנסים עד שאתם מבינים מה הנכון.
עם שפת הסימנים, אתם פשוט עושים את הסימן
והם יכולים לתת לכם בדיוק מה שאתם רוצים.
להורים, אתם ממש לומדים מה הילד שלכם רוצה ומה הוא חושב.
וזה היופי בשימוש בשפת הסימנים בגיל כזה צעיר.
הורה: מה זה? (הילד אומר את שמות החיות בהולנדית ושפת סימנים הולנדית)
ילד: עז! הורה: כן, מצוין! מה העז עושה?
ילד שרה: לשחק זה כל כך כיף, אתה משחק איתי?
בגלל שלשחק זה הכי טוב כשיש שניים ממך!
לשחק עם הדובי שלי, לקרוא ספר,
לשחק עם הבובה הכי יפה שלי,
לשחק זה נהדר!
זוהי רק דוגמא קצרה על איך אתם יכולים להשתמש בחינניות בשפת הסימנים
עם הקטנים, אבל גם ראיתם ילדים בגיל יסודי.
הם גם אוהבים לסמן. בדיוק הייתי
בבית ספר יסודי לפני כמה ימים, וילדים בני 5-7
הפציצו אותי ב"מה הסימן ל'תפוח'?"
"מה הסימן ל'עוד'?" "מה הסימן ל'עוגה'?"
והם ממש בלעו את זה בשקיקה. הם יכלו לדבר באופן מלא,
אבל הם, עד היום, אני שומעת מהמורה שלהם,
עדיין משתמשים בשפת הסימנים כל שבוע.
יש גם, כתועלת בלדעת את שניהם
שפת מדוברת ושפת הסימנים,
בכך שאני יכולה לבחור בכל סיטואציה שאני רוצה להשתמש
בשפה המדוברת או בשפת הסימנים.
במקרים מסויימים, זה מעולה להשתמש בשניהן, בשפת הסימנים ובשפה המדוברת.
וזה גם מה שאני דוגלת בו.
אנחנו כבר יודעים ש 92% מהתקשורת היא לא-מדוברת,
אז למה לא להשתמש בזה?
אז כעת דמיינו שאתם בבית ספר יסודי
ואתם הולכים ללמוד על מחזור המים במשקעים.
אתם יכולים ללמוד את זה במילים.
אז המורה שלכם תגיד, אתם יודעים, "יש לנו את מחזור המים. איך זה עובד?
יש לנו גופים של מים בכדור הארץ, ואז זה
יתאדה, ואז זה יתעבה, ואז יורדים משקעים
וחוזר חזרה לגופי המים".
או שאתם יכולים להשתמש בסימנים.
אתם יכולים להגיד, "יש לך גוף של מים, ואז זה מתאדה,
ואז זה מתעבה, ואז יורדים משקעים,
וחוזר חזרה לגוף המים".
אם אתם משתמשים בשפה המדוברת ובשפת הסימנים,
באופן יותר עדין מאשר במחוות היומיום,
אז אתם ממש רואים שאתם יכולים להיות הרבה יותר ברורים.
היופי הנוסף בשפת הסימנים בשבילי
שזה ממש שירה בתנועה.
לשפת הסימנים יש כמה תכונות ייחודיות.
למשל, אתם יכולים לעשות צילום מקרוב,
אתם יכולים לעשות צילום מרחוק,
אתם יכולים לעשות דמויות שונות,
אתם גם יכולים לעשות בהילוך איטי, אולי אתם באוטו
והנוף פשוט חולף,
או שאתם ברכבת והיא נוסעת ממש מהר.
כשאתם מספרים סיפור, אתם יכולים לעשות את זה עם מילים,
אבל אם אתם מוסיפים את כל המחוות הקטנות לזה,
זה עושה את זה הרבה יותר מעניין.
יש לי דוגמא בשבילכם.
(צחוק)
אז כמו שאומרים, צרפתית היא שפת האהבה,
אבל שפת הסימנים היא שפת מספרי הסיפורים
עכשיו אתם אומרים, "זה הכל מאוד יפה ונחמד,
אתם יכולים להשתמש בזה בזמנים מסוימים בחייכם".
אבל אני חושבת שאתם יכולים להשתמש בזה למעשה בכל יום.
אני לא יכולה לחשוב על תעשייה שבה שפת הסימנים לא תהיה שימושית.
למשל, יש לכם את תעשיית המוזיקה
כשאתה צריך להיות שקט על הסט, או שאתם צריכים לשים אטמי אוזניים.
בבנייה, איפה שרועש מאוד.
יש לכם גם פגישות כל היום
כשאתם אולי רוצים לשאול שאלה קטנה,
אבל זה מפריע מדי לדבר.
יש ימים רבים בחיינו
שאתם באמת רוצים לשאול שאלה, או להגיד משהו, אבל זה פשוט מפריע מדי.
או שאולי אתם עובדים בבית חולים, שם יהיה הרבה יותר נחמד לחולים
אם תוכלו לדבר עם העמיתים שלכם,
ולא להפריע לחולים.
דוגמא נוספת היא עבור מרחקים גדולים.
סימן... אני יכולה לסמן לאנשים שנמצאים רחוק למעלה
והם יוכלו לראות אותי.
אבל אם כולם כאן מדברים ומתעסקים בעניינים שלהם,
זה יהיה די מפריע אם אצטרך לצעוק להם.
וזה קורה הרבה יותר ממש שאתם חושבים כל יום.
ובואו נגיד שאתם במועדון ואתם רואים בחורה יפה,
ואתם רוצים לדבר איתה.
אתם באים אליה - וממש רועש.
עם מה אתם נשארים?
"היי. קוראים לי...." (צחוק)
אתם לא ממש יכולים להתחיל איתה.
אבל אם ידעתם קצת שפת הסימנים,
זה לא משנה שממש רועש, אתם יכולים להמשיך לסמן,
ואתם יכולים לנהל שיחה, ואתם יכולים ולהשיג דייט.
והיא צריכה ללכת הביתה, ואתם בתחנת הרכבת.
היא ברכבת ואתם בתחנה.
שוב, אם אתם לא יודעים שפת הסימנים, אתם סוג של:"ביי.ביי".
ואתם מחכים...
מה שאני עושה כל הזמן, עם אנשים שאני יודעת שהם חרשים
או יודעים שפת הסימנים, אני עדיין ממשיכה
לדבר איתם עד שהרכבת ממש עוזבת.
אז יש רגעים גדולים וקטנים בחייכם שזה קורה.
הזמן שלי נגמר, אז אני הולכת להזדרז קצת.
הנקודה הגדולה האחרונה שאני רוצה לחלוק אתכם
היא, שלמרות שיש לנו קהילה חירשת,
לכל מדינה יש קהילה חירשת.
אז הדרך שבה אנו יכולים לעשות את זה ללמד שפת הסימנים
בכל בתי הספר היסודיים והתיכון
ואתם יכולים ללמוד זאת כילדים קטנים
ואז אתם יכולים להשתמש בזה בחיי היומיום.
הדבר האחרון שאני רוצה להגיד הוא
שיש הרבה אנשים מבוגרים שהם גם די מבודדים,
ואם ידעתם שפת הסימנים כל חייך,
אז אתם תהיו מסוגלים לסמן.
ואז מה קורה? זה מעגל שלם.
סב יכול לסמן עם הנכד
וכולם משתמשים בשפת הסימנים כל היום.
סיימתי?
(צחוק)
היי, אמא עובדת.
(צחוק)
אתם חושב שאמא סיימה? כן, אוקיי.
כמו שאתם רואים, אני צריכה ללכת. תודה לכם
(כפיים)