שלום לכולם, אני אנטומיסטית השוואתית,
ואנטומיסטית השוואתית היא מישהי שחוקרת
את מבנה הגוף של הרבה חיות.
והחיה האהובה עלי היא הלוויתנים,
ואני אוהבת לחקור לוויתנים בגלל שהם כל כך מעניינים.
הם הותאמו לסביבה
של חיים במים.
ומה שאני אספר לכם עליו זה
איך לוויתנים יוצרים צלילים על ידי
בעיקרון הפלצה עם הפנים שלהם.
עכשיו, אתם יודעים שהם עושים את הפליצים הלאה
עם חור הנשיפה שלהם; הם נושפים אויר ככה,
אבל הם גם משתמשים באוויר בעוד דרכים אחרות.
הם משתמשים בו ליצירת צלילים,
שזה מה שאני אתמקד בו,
אבל אני גם חוקרת דברים אחרים שהם עושים עם אוויר,
כמו איך הם מונעים ממנו להכנס למחזור הדם שלהם
כך שלא יהיו להם בועות,
שזה מה שקורה לצוללנים אנושיים
כשהם צוללים והם מקבלים מחלת אמודאים.
אבל מה שאני אוהבת לעשות זה להתחיל עם הסיפור
של איך החיות האלה עושות את רעשי הפליצים האלה,
והסיפור הזה מתחיל עם ההבנה
כמה קשה זה להביט בלוויתנים
מפני שהם חיים מתחת למים והם ממש גדולים.
אז הם חיות קשות לחקר.
ורק בתמונה הזו, אתם רואים את החיה הזו באמצע?
זה ליוויתן תינוק והוא כבר בגודל של אוטובוס.
כשאתם מביטים בלווויתנים, אתם צריכים להתחיל
עם קצה הראש שלהם, מפני שהאף שלהם
הוא מעל הראש להם.
זה סוג של שנורקל מובנה.
והם נושמים דרכו מפני שהם יונקים
ויונקים נומים אוויר.
והאף שלהם יכול למעשה להפתח ולהסגר,
סוג של אם הייתם צובטים אותו ככה,
אז אתם יכולים לראות, הוא פתוח בתחתית הפריים שם
איפה שהחיצים האדומים.
אבל לא לכל הלוויתנים יש שני נחירים.
ליוותנים כולללים את הקבוצות של דולפינים ופורפוסים,
ולדולפינים והפורפוסים, הלוויתנים הקטנים,
יש רק נחיר אחד על הראש שלהם,
והם פותחים וסוגרים את הנחיר הזה
בכך שהם לוקחים מה שהוא בעיקרון שפה עליונה, ככה,
והופכים אותה מעל האף שלהם, ככה.
ככה הם פותחים וסוגרים את האף שלהם.
אז כשהם משמיעים צלילים,
מה שהם עושים בעיקרון זה ראספברי,
כמו [קולות של פה], שזה דיי נשמע כמו פליץ, נכון?
או בניו יורק אנחנו קוראים לזה תרועת ברונקס.
והדרך בה הם עושים את זה היא על ידי לקיחת
המבנה השמן הגדול של שפה גדולה ושמנה,
שהיא, כמו שאתם רואים פה בתמונה,
שזה חתך בראש של דולפין,
השפה הגדולה השמנה שהיא החלק הצהוב הגדול ההוא שם,
והם מגלגלים אותו קדימה ואחורה על האף שלהם
כך שהם מרעידים אותן,
סוג של כשאתם נותנים לאויר לצאת מבלון
והוא עושה את צליל הרטיטה המוזר ההוא.
אז ככה זה נשמע כשהם עושים את הקולות שלהם.
[קולות דולפינים]
אתם שומעים את זה? הוא עומד לעשות את זה שוב
כשהוא יפנה למצלמה.
[קולות דולפינים]
נשמע כמו פליצים מתחת למים.
מה שהדולפין עושה למעשה עם זאת
זה אקו לוקיישן, שזה לעשות את סדרת הפולסים הזו,
והוא משתמש בו כמו שעטלף משתמש בסונאר.
ובכן עטלף משתמש ברדאר, אבל כשזה מתחת למים
זה סונאר, אז החיה הזו משתמשת בסונאר
כדי לראות את העולם בצלילים.
בנסיון להבין איך זה עובד,
אתם צריכים להביט בזה כאילו אתם מביטים
ברמקולים של מערכת שמע,
הלוויתנים קטני השן הם בעיקרון ה "טוויטרים,"
והצליל מגיע מהאף הקטן
שנע קדימה ואחורה
ויוצא מהמצח שלהם.
אבל כשאתם מביטים בליוותנים הגדולים,
הם סוג של כמו ה"וופר,"
הרמקול הגדול שיש להם במערכת,
ומה שקורה זה שהצלילים שלהם מגיעים מהגרון.
אז אם הייתם מנסים לעשות צלילים כמו ליוויתן,
אתם פשוט עושים צליל עכשיו,
כאילו תעשו "אה."
אוקיי, עכשיו שימו את היד שלהם על הגרון,
על הגרוגרת שלכם, אתם מרגישים את הרעידות שם?
זו אנרגיה אבודה בשבילכם
מפני שאתם לא מתקשרים ככה עם כולם.
אתם עושים את זה דרך הפה.
אבל אם תפתחו את הפה מתחת למים,
אף אחד לא ישמע אתכם.
אתם צריכים להיות מסוגלים לקחת את האנרגיה הזאת ולהגביר אותה דרך המים,
וזה מה שלוויתנים עושים.
וכשאתם שומעים את הצליל שלהם,
[צלילי לוויתנים]
שומעים את זה ? זה דומה לצליל של הוצאת אויר מבלון.
אז הם עושים הרבה קולות ציוץ,
אבל יש להם גם את הצליל הזה:
[קולות לוויתנים]
זה נשמע כמו פליץ, לא?
זה נשמע כאילו יש לו כרית פלוצים גדולה בגרון.
אז, איך אתם יודעים שזה מה שהלוויתן עושה?
ובכן, אנחנו חוקרים לוויתנים שמגיעים אלינו מהחפות.
אלה חיות שמתות על החוף.
עכשיו הלוויתנים הקטנים, כמו דולפינים ופורפויסים הם קלים,
אנחנו יכולים לקחת אותם חזרה למעבדה.
אבל לוויתנים גדולים, אנחנו חייבים להביא את המעבדה אליהם.
וככה זה נראה.
אז אני זו שבאמצע עם הכובע האדום.
אני לא אדם גבוה,
אז אתם יכולים לראות כמה הלוויתן גבוה יחסית אלי.
הליוויתן באורך של 22 מטר, והאיזמל שלי
הוא הכלי הקטן בצד פה.
זה נראה בעיקרון כמו מקל הוקי
עם להב בקצה שלו.
ולעשות חיתוך בליוויתן זה תהליך מאוד קשה.
אתם ממש חייבים להיכנס לעבודה שלכם.
זה סוג של אתר עבודה עצום ומדמם.
אתם חובשים קסדה,
אתם עובדים עם מכונות כבדות.
במקרה הזה, דרך אגב,
זו רק תיבת הקול של ליוויתן כחול ,רק תיבת הקול.
ואני בגובה של רק מטר וחמישים, אז אתם יכולים לראות,
זה כבר באורך של שלוש וחצי מטר שם.
איך אתם יודעים מה קורה?
ובכן, אנחנו מביטים בתיבת הקול, או לרינקס,
ואנחנו רואים פנימה.
זה מליוויתן תינוק אז היא קטנה בהרבה.
אתם רואים את הדבר הקטן בצורת "U"
שסימנתי בכחול;
זה החלק הרוטט.
זה דומה מעט למיתרי הקול שלנו.
וכשאני שמה את היד שלי שם,
זה המקום של השרוול הכחול,
אתם יכולים לראות היה שק מתחת.
זו כרית הפלוצים.
זו בועת האויר או הבלון.
אז מה שהחיות האלה עושות,
ואתם יכולים לראות בתמונה הזו,
יש את הבלון השחור הגדול הזה בגרון,
שם מערכת העיכול, שהיא כחולה,
נפגשת עם מערכת הנשימה, שהיא בכחול בהיר,
אז יש לכם כמול בהיר וכחול כהה,
וממש במרכז יש את השק השחור הזה.
החיות האלה משתמשות בשק הזה כדי לעשות את הקולות האלה.
אז הם מרטיטים את זה ושולחים אותו החוצה.
גם לליוויתני שן קטנים יש שק אויר,
והם מסביב לכל הראש שלהם,
אז זה כאילו יש להם ראש אויר.
והם משתמשים בזה כדי ללכוד כמה שיותר אויר שהם יכולים,
כדי לקחת אותו למטה איתם כשהם צוללים.
מפני שכשאתם צוללים, הלחץ גובר,
וזה מפחית את הנפח של האויר שזמין לכם.
אבל חשוב יותר, השק הזה מאפשר להם
למחזר את האויר בו הם משתמשים
מפני שאויר הוא מצרך יקר.
אתם לא רוצים לעלות לפני הים
כדי לקחת עוד אויר.
אז כשאתם יוצרים קולות מתחת למים,
אם אתם ליוויתן,
בואו נשמע אתכם מתחילים לעשות את הצליל הזה.
תעשו "אה."
אבל ליוויתנים שומרים על הפה שלהם סגור, אז תעשו
[קולות של פיות]
אתם כולם מהמהמים, נכון?
אבל ליוויתנים שומרים על האף שלהם סגור, תעשו
[קולות פיות]
מה קרה? אתם לא יכולים לעשות קולות יותר
ברגע שאתם סוגרים את האף מפני שאתם מפעילים לחץ על המערכת.
אז ליוויתנים כשיש להם שק אויר
מונעים מעצמם להפעיל לחץ על המערכת
שזה אומר שהאויר ממשיך לזרום,
וכך אם היה לכם שק בסוף האף,
הייתם מסוגלים לגרום לאויר להמשיך לזרום.
אז אני מקווה שנהנתם מזה.
זה מה שאנטומיסטית השוואתית עושה.
אנחנו חוקרים את המבנה של החיות האלה.
אנחנו מנסים לחקות אותו.
אנחנו משווים אותו חזרה למצב האנושי,
אולי יוצרים טכנולוגיה חדשה למכשירים הגנתיים,
או אולי אפילו יוצרים טיפולים חדשים לרפואה
עבור מחלות של אנשים שמחקות את הסביבות המוזרות האלו.
אז אני מקווה שנהנתם מזה, תודה לכם.