Dobro jutro.
Ko sem bila študentka, sem bila tekačica
in s prijateljico sva hoteli teči na Bostonskem maratonu.
Začeli sva trenirati in sva pretiravali,
zato so se mi začele težave s koleni in hrbtom.
Šla sem k fizioterapevtu
in rekli so mi, naj preneham s tekom in se namesto tega samo raztegujem.
Ko sem odhajala iz ambulante,
sem videla oglas za intenzivni tečaj joge,
ki je obljubljal ne samo boljšo fleksibilnost,
ampak tudi povečano moč in kardiorespiratorne sposobnosti.
In pomislila sem, oh, to bo odličen način, da se raztegnem in obdržim kondicijo,
in morda se bom lahko še vedno udeležila Bostonskega maratona.
Zato sem šla na tečaj in sem res uživala,
razen, ko je učitelj izražal vse vrste trditev,
saj veste, vse vrste zdravstvenih trditev, ampak tudi,
oh, ja, pomagalo vam bo...
Bolj boste sočutni in odprli boste srce, jaz pa sem sedela tam...
Spominjam se, da sem zavijala z očmi...
Misleč, ja, ja, ja, tu sem, da se raztegujem.
(Smeh)
Ampak zanimivo, po nekaj tednih sem opazila nekaj teh sprememb,
opazila sem, da sem mirnejša in da bolje obvladam težje situacije,
in res, počutila sem se bolj sočutno in odprto do drugih ljudi,
in lažje sem videla stvari z drugega zornega kota.
Veste, spraševala sem se, kako je to mogoče, kako je to mogoče?
Mislila sem, morda gre samo za placebo učinek, veste?
Rekla mi je, da bom čutila tako in zato tako čutim.
Zato sem se odločila, da po literaturi poiščem raziskave na to temo.
In poglej, kar veliko jih je bilo,
ki so kazale, da sta joga in meditacija izredno učinkoviti za zmanjševanje stresa
in zelo dobri za zmanjševanje simptomov različnih bolezni
vključno z depresijo, anksioznostjo, bolečino in nespečnostjo.
Nekaj zelo dobrih študij kaže, da lahko dejansko izboljša sposobnost koncentracije
in kot najbolj zanimivo,
praktično vsaka študija je pokazala, da so ljudje srečnejši.
Poročajo, da so bolj zadovoljni in da je kakovost življenja večja.
To se mi je zdelo zanimivo
in odločila sem se, da bom začela raziskovati.
Kot nevroznanstvenica sem se vprašala, kako je to mogoče?
Kako lahko nekaj tako trapastega, kot joga položaj
ali sedeti in paziti na dihanje, kako lahko to vodi v vse te različne spremembe?
Vemo, da kadarkoli neko dejanje vedno znova ponavljamo,
to lahko vodi v spremembe v možganih.
Temu pravimo nevroplastičnost.
To pomeni, da so vaši možgani plastični
in da lahko nevroni spremenijo,
kako komunicirajo drug z drugim skozi izkušnje.
Nekaj študij kaže, da to lahko dejansko zaznamo z uporabo naprav, kot je MRI.
Prva študija je bila o žongliranju.
Vzeli so ljudi, ki niso nikoli žonglirali,
in jih skenirali, nato pa so jih naučili žonglirati
in jim rekli: "Vadite tri mesece."
In čez tri mesece so ji spet skenirali
in odkrili, da lahko z magnetno resonanco dejansko zaznajo
spremembe v količini sivine v možganih teh ljudi,
v območjih, ki so pomembna za zaznavo vidnega gibanja.
Pa sem pomislila, v redu, tri mesece...
Lahko tudi meditacija spreminja strukture v možganih?
Nekaj tako preprostega kot je žongliranje.
Kaj pa meditacija?
Za prvo študijo, ki smo jo naredili, smo zbrali ljudi iz Bostona,
in to niso bili menihi ali učitelji meditacije,
bili so navadni ljudje, ki so meditirali okrog 30-40 minut na dan.
Dali smo jih v MRI in jih primerjali z ujemajočo skupino ljudi, ki ne meditirajo.
In odkrili smo, da je v resnici kar nekaj področij možganov
imelo več sivine pri meditatorjih v primerjavi s kontrolami.
Ena od regij, ki jih bom poudarila, je tukaj, na sprednji strani,
in je pomembna za delovni spomin in izvršitev odločitve.
Zanimivo pa je bilo, ko smo podatke prikazali glede na njihovo starost.
Tu, v rdečem kvadratu, so kontrole.
In tu vidite nekaj,
kar je dobro dokumentirano, da med staranjem,
ne samo tu, ampak po vsej naši skorji,
se ta dejansko skrči, ko se staramo.
In to je del razloga, da s staranjem
težje razumemo stvari in si jih težje zapomnimo.
Kar je bilo zanimivo v tej regiji,
50-letniki, ki so meditirali, so imeli enako količino korteksa kot 25 letniki,
kar namiguje, da lahko meditacija upočasni ali celo prepreči
naravno zmanjševanje korteksa, povezano s starostjo.
Kritiki, bilo jih je veliko, so rekli, ljudje, ki meditirajo, so čudni.
Morda so bili takšni, še preden so začeli meditirati?
Veliko je vegetarijancev, morda je povezano s prehrano,
ali z nečim drugim v načinu življenja.
Ne more biti meditacija, nekaj drugega mora biti.
In če sem poštena, je to lahko res.
Prva študija se s tem ni ukvarjala.
Zato smo naredili drugo študijo.
V tej študiji smo vzeli ljudi, ki niso še nikoli meditirali,
in jih dali v MRI, nato pa so šli skozi
8-tedenski meditacijski program zmanjšanja stresa,
kjer so jim naročili, naj na dan meditirajo 30 do 40 minut.
In nato smo jih čez osem tednov spet skenirali in odkrili to.
Vidite, da se je več področij povečalo.
Tu vidite hipokampus,
in na grafu so kontrole modre, tisti, ki so meditirali, pa so rdeči,
in kar vidimo je, da je hipokampus,
to je tudi področje, pomembno za učenje in spomin,
pomembno je tudi za uravnavanje čustev,
in zanimivo je, da je tu manj sivine pri ljudeh z depresijo in PTSM.
Še ena regija je bil temporoparietalni stik,
ki je nad vašim ušesom,
in je pomembna za perspektivo, empatijo in sočutje.
In spet so to funkcije, za katere ljudje poročajo, da se spremenijo,
ko začnejo z meditacijo in jogo.
Še ena regija je bila amigdala.
Amigdala pa je področje za pobeg-ali-napad.
Tu se je sivina zmanjšala.
In sprememba v sivini je, zanimivo, sovpadala s spremembo stresa.
Večje zmanjšanje stresa so ljudje poročali, bolj se je amigdala zmanjšala.
In to je res zanimivo, ker je nasprotno in paralelno nekaterim študijam na živalih.
Kolegi so uporabljali glodavce,
uporabili so normalne, srečne glodavce.
Imeli so jih v kletki in izmerili so jim amigdalo,
nato pa so jih dali skozi desetdnevni stresni režim.
Čez deset dni so jim izmerili amigdalo
in točno ta analogni del podganjih možganov je zrasel.
Mi smo izmerili zmanjšanje pri stresu, oni pa povečanje pri stresu.
In zanimivo je, da so jih potem pustili pri miru
in jih tri tedne kasneje spet testirali.
Tri tedne kasneje je bil isti del amigdale še vedno velik,
in živali, čeprav so bile v svojih kletkah,
kjer so bile srečne, so se še zmeraj obnašale kot pod stresom,
skrivale so se po kotih
in niso na isti način raziskovale prostora.
In to je ravno nasprotno temu, kar smo videli pri ljudeh,
ker pri ljudeh se v okolju ni nič spremenilo.
Še zmeraj so imeli stresno službo, vsi težki problemi so bili še vedno težki
in ekonomija je bila še vedno na psu,
ampak njihova amigdala se je zmanjšala in poročali so manj stresa.
In tako to skupaj res kaže, da se sprememba v amigdali
ne odziva na spremembe v okolju,
ampak predstavlja spremembo ljudi v reakciji ali razmerju z njihovim okoljem.
Študija kaže tudi,
da ljudje niso samo govorili: "Oh, počutim se boljše."
Ali da je bil to placebo učinek ali da so nam želeli ugajati,
ampak so imeli nevrobiološki razlog, da so lahko rekli,
da se čutijo manj pod stresom.
Zato je ideja, ki jo želim danes deliti z vami,
da meditacija lahko spremeni vaše možgane.
Hvala.
(Aplavz)