Când eram adolescentă, aveam menstruații groaznice.
Aveam crampe paralizante,
îmi pătam de sânge hainele și lenjeria de pat,
și aveam diaree menstruală.
Trebuia să lipsesc de la școală una-două zile pe lună,
și îmi amintesc că stăteam pe canapea cu plăcuțele de încălzire, gândindu-mă:
„Ce se întâmplă?”
Când mâncam, nu-mi curgea salivă din glandele salivare.
Când mă plimbam
nu-mi curgea lichid din genunchi, „lichid articular”.
De ce era menstruația atât de diferită?
Am vrut răspunsuri la aceste întrebări,
dar nu era nimeni pe care să-l întreb.
Mama nu știa nimic despre menstruație
decât că era ceva murdar și rușinos și nu ar trebui să vorbesc despre asta.
Am întrebat prietenele
și toată lumea vorbea în eufemisme.
Și în sfârșit, când am prins curaj să merg la medic
și să vorbesc despre menstruația abundentă,
mi s-a spus să mănânc ficat.
(Râsete)
Iar când m-am dus la farmacie să-mi cumpăr produse menstruale,
pachetul meu de 48 de super absorbante,
care pe atunci aveau mărimea unei cutii de absorbante, fiecare absorbant...
(Râsete)
Știți despre ce vorbesc.
Nu aveți idee cât de departe a ajuns tehnologia absorbantă.
(Râsete)
Obișnuiam să-mi cumpăr produsele menstruale
în sectorul de igienă feminină.
Îmi amintesc că stăteam acolo, și mă gândeam:
„De ce nu cumpăr hârtie igienică din sectorul de igienă anală?”
(Râsete)
Ce-i cu asta?
De ce nu putem vorbi despre menstruație?
Nu este vorba despre sânge, așa cum v-ar fi spus Freud,
pentru că dacă ar fi,
ar fi chiar acum aici un chirurg de nas, gât și urechi,
vorbind despre tabuurile sângerărilor nazale, nu-i așa?
Nu este vorba nici despre menstruație,
pentru că altfel, când scăpăm de menstruația toxică, rușinoasă,
când ajungem la menopauză,
am fi ridicate la un statut social mai elevat.
(Râsete)
(Aplauze)
Este doar o societate patriarhală ce investește în oprimarea femeii
și în diferite momente din viață, se folosesc diferite lucruri.
Iar menstruația este utilizată
pe durata a ceea ce în medicină numim ani reproductivi.
Așa a fost cam de la începuturi,
multe culturi credeau că femeile pot strica culturile
sau laptele sau să ofilească florile.
Atunci când a apărut religia,
miturile purității doar au înrăutățit lucrurile.
Iar medicina nu a fost de niciun ajutor.
Între anii 1920 și 1930
a existat ideea că femeile emanau ceva numit menotoxină.
Puteam ofili florile doar trecând pe lângă ele.
(Râsete)
Asta se întâmplă când nu există diversitate.
Nu a fost nicio femeie care să ridice mâna și să spună:
„De fapt nu se întâmplă chiar așa.”
Dar când nu poți vorbi despre ce se întâmplă cu corpul tău,
cum distrugi aceste mituri?
Pentru că nici nu trebuie să fii medic
să știi că menstruația nu e toxică.
Dacă ar fi fost, de ce s-ar implanta un embrion într-o soluție toxică?
Iar dacă am avea toate această menotoxină secretă,
am putea întina culturile și strica laptele.
(Râsete)
De ce nu ne-am folosit puterile pentru a obține dreptul de vot mai devreme?
(Râsete)
(Aplauze)
Chiar acum,
când scriu despre diareea menstruală,
așa cum face toată lumea...
(Râsete)
menționez că asta afectează 28% dintre femei.
Și de fiecare dată, cineva se apropie de mine și îmi spune:
„Am crezut că sunt singura.”
Atât de eficientă este această cultură a rușinii,
încât femeile nici nu își pot împărtăși experiențele.
Așa că am început să mă gândesc:
„Cum ar fi dacă toată lumea ar ști despre menstruație ca un ginecolog?
Nu ar fi grozav?”
Atunci ar ști toți ce știu eu,
ar ști că menstruația
este un fenomen destul de unic în rândul mamiferelor.
Majoritatea mamiferelor au estru.
Oamenii, unele primate,
unii lilieci,
elefantul și șoarecele spinos au menstruații.
Și până la menstruație, creierul face ca un ovar
să înceapă producerea unui ovul.
Estrogenul este eliberat
și începe construirea mucoasei uterului,
celulă peste celulă, ca niște cărămizi.
Și ce se întâmplă când construiești un zid înalt fără mortar?
Este instabil.
Ce se întâmplă atunci când ovulați?
Eliberați un hormon numit progesteron,
care este progestațional, adică pregătește uterul.
Acționează ca un mortar și ține aceste cărămizi împreună.
De asemenea, provoacă unele modificări
pentru a face mucoasa mai ospitalieră pentru implantare.
Dacă nu există sarcină...
(Whoosh)
mucoasa iese,
apare sângerarea vaselor de sânge și asta este menstruația.
Întotdeauna găsesc acest lucru cu adevărat interesant.
Deoarece în cazul estrului,
semnalizarea finală pentru a pregăti mucoasa uterului
provine de fapt de la embrion.
Dar în cazul menstruației,
alegerea vine de la ovare.
Este ca și cum alegerea e codată în sistemul nostru reproducător.
(Ovații și aplauze)
Bine, așa că acum știm de ce este sângele acolo.
Și este o cantitate semnificativă.
De la 30 până la 90 mililitri de sânge,
adică de la una la trei uncii,
și poate fi mai mult,
și știu că pare a fi mai mult de multe ori.
Știu.
Deci, de ce avem atât de mult sânge?
Și de ce nu rămâne acolo până la următorul ciclu, nu?
Adică, dacă nu ai rămas însărcinată, deci de ce nu poate rămâne?
Imaginați-vă că în fiecare lună devine tot mai gros, mai gros și mai gros.
Imaginați-vă ce tsunami ar fi la menstruație.
(Râsete)
Nu îl putem reabsorbi, pentru că este prea mult.
Și este prea mult pentru că avem nevoie de o mucoasă uterină groasă
dintr-un motiv foarte specific.
Sarcina exercită un efect biologic semnificativ asupra corpului nostru.
Există mortalitate maternă,
există un efect al alăptării
și există un efect al creșterii unui copil până când este independent.
Și evoluția...
(Râsete)
Asta ține mai mult la unii decât la alții.
(Râsete)
Dar evoluția cunoaște raportul risc-beneficiu.
Deci, evoluția vrea să maximizeze șansa unui rezultat benefic.
Și cum maximizezi șansa unui rezultat benefic?
Încerci să obții cei mai calitativi embrioni.
Și cum obțineți cei mai calitativi embrioni?
Îi faci să lucreze pentru asta.
Le dați o cursă cu obstacole.
Deci, de-a lungul mileniilor, în care am evoluat,
a fost un fel cursă în uter,
mucoasa acestuia a devenit tot mai groasă și mai groasă,
iar embrionul tot mai invaziv
până când am atins acest stadiu
al mucoasei uterului.
Avem deci această mucoasă uterină groasă
care trebuie să iasă,
dar cum oprești sângerarea?
Oprești sângerarea nasului prin compresie,
dacă vă tăiați la picior puneți presiune pe el.
Oprim sângerarea cu presiune.
Când menstruăm,
mucoasa uterului eliberează substanțe
care sunt făcute din substanțe chimice numite prostaglandine
și alți mediatori inflamatori.
Și fac ca uterul să aibă crampe,
îngustează vasele de sânge
pentru a opri sângerarea.
Ele pot schimba fluxul de sânge către uter
și provoacă inflamații, iar asta înrăutățește durerea.
Și astfel spuneți: „Bine, câtă presiune este generată?”
Din studiile în care niște femei incredibile
s-au oferit să aibă catetere de presiune
puse în uter
pe care le-au purtat tot ciclul menstrual,
și Dumnezeu să le binecuvânteze, căci altfel nu ști toate acestea.
Sunt informații foarte importante,
deoarece presiunea generată în uter
în perioada menstruației
este de 120 mililitri de mercur.
„Ce înseamnă asta?”, veți spune.
Este cantitatea de presiune generată
în timpul celei de-a doua etape a travaliului când împingeți.
(Publicul suspină)
Corect.
Ceea ce, pentru cele dintre voi care nu ați avut o naștere naturală,
asta este atunci când manșeta tensiometrului
nu este la fel de strânsă ca la început,
dar este încă foarte strânsă,
și ați dori să se oprească.
Deci asta o face diferită, corect?
Dacă începeți să vă gândiți la durerea menstruală,
n-am spune că dacă o fată ar trebui să lipsească de la școală
pentru că era în a doua etapă a nașterii și a împingerii,
nu am numi-o slabă.
Ar fi ceva de genul: „Dumnezeule, ai ajuns atât de departe?”. Nu?
(Râsete)
Și nu negăm controlul durerii
femeilor care au dureri tipice la naștere, nu?
Deci e important să numim această durere „tipică” în loc de „normală”
pentru că atunci când spunem că este normal, e mai ușor de respins.
Spre deosebire de a spune că este tipică, și ar trebui să o rezolvăm.
Și avem câteva modalități de a aborda durerea menstruală.
Una este cu ceva numit unitate TENS,
pe care o puteți purta sub haine
și care trimite un impuls electric către nervi și mușchi
și nimeni nu știe cum funcționează,
dar credem că ar putea avea legătură cu circuitul nervos al durerii,
care e contra-iritantă.
E același motiv pentru care, dacă vă răniți, vă frecați.
Vibrațiile călătoresc mai repede către creier decât durerea.
Avem și medicamente
numite medicamente antiinflamatoare nesteroidiene.
Ceea ce fac ele este să blocheze eliberarea de prostaglandine.
Ele pot reduce durerea menstruală pentru 80 la sută dintre femei.
De asemenea, reduc volumul de sânge cu 30 până la 40 la sută
și pot ajuta cu diareea menstruală.
Mai avem și contracepția hormonală,
prin care obținem o mucoasă mai subțire a uterului,
deci se produc mai puține prostaglandine
și cu mai puțin sânge, apar și mai puține crampe.
Dacă acele tratamente nu reușesc,
și este important să vă exprimați astfel,
pentru că noi nu eșuăm niciodată cu tratamentul,
tratamentul nu reușește.
Dacă acest tratament nu reușește,
ați putea fi printre oamenii
care au o rezistență la antiinflamatoarele nesteroidiene.
Nu prea înțelegem,
dar există unele mecanisme complexe
pentru care aceste medicamente nu funcționează pentru unele femei.
De asemenea, este posibil să poată exista
un alt motiv pentru menstruația dureroasă.
Ați putea avea o afecțiune numită endometrioză,
în care mucoasa uterului crește în cavitatea pelviană,
provocând inflamații, cicatrici și aderențe.
Pot exista și alte mecanisme pe care nu le înțelegem încă,
pentru că este posibil ca pragurile de durere să fie diferite
din cauza mecanismelor biologice foarte complexe.
Dar vom descoperi asta doar vorbind despre ea.
Nu ar trebui să fie un act de feminism
să știți cum vă funcționează corpul.
Nu ar trebui...
(Aplauze)
Nu ar trebui să fie un act de feminism
să cereți ajutor atunci când suferiți.
Epoca tabuurilor menstruale s-a terminat.
(Ovații și aplauze)
Singurul blestem aici
este convingerea a jumătate din populație
că tocmai mașinile biologice care perpetuează specia,
care ne dau tot ce avem,
sunt oarecum murdare sau toxice.
Și nu voi mai tolera acest lucru.
(Aplauze)
Iar modul în care rupem acest blestem
e cu ajutorul cunoașterii.
Vă mulțumesc!
(Ovații și aplauze)