Gospodar Šiva - iskonski razarač zla, ubica demona,
zaštitnik i sveznajući čuvar svemira -
testirao je strpljenje svoje žene.
Prvobitno, zajednica Šive i Parvati je bila veličanstvena.
Oni su održavali ravnotežu između misli i akcije,
od koje zavisi postojanje sveta.
Bez Parvati, kao posrednika energije, rasta i transformacije na Zemlji,
Šiva bi postao nemi posmatrač, a svet bi ostao statičan.
Zajedno su ovo dvoje stvorili uzvišenu zajednicu poznatu kao Ardhanarišvara -
svetu kombinaciju
koja donosi plodnost i vezu svim živim organizmima.
Zbog toga je Parvati bila poštovana naširoko i nadaleko,
kao majka prirode na zemlji -
i neophodna protivteža Šivinoj moći sirovog stvaranja.
Ona je nadgledala ljudske materijalne potrebe,
i brinula se da su stanovnici zemlje povezani jedni s drugima
fizički, emotivno i duhovno.
Ipak, nastao je procep između ove dve ogromne sile.
Dok je Parvati podržavala svakodnevni život uz brigu i kontrolu,
Šiva je počeo da omalovažava važnost posla svoje žene -
i insistirao na raspravljanju oko njihovih uloga u svemiru.
Verovao je da je Brahma, tvorac sveta,
stvorio materijalnu ravan samo da bi se zabavio.
Stoga, sve materijalne stvari su samo puko ometanje, nazvano maja -
što nije ništa do puke kosmičke iluzije.
Hiljadama godina Parvati se samo znalački smeškala
dok je Šiva odbacivao stvari koje je ona negovala.
Nakon njegovog poslednjeg prekora,
znala je da mora da dokaže važnost svog rada
jednom za svagda.
Odletela je sa zemlje,
povlačeći za sobom svoju polovinu kosmičke energije koja je okretala zemlju.
Sa njenim nestankom, iznenadna, užasavajuća i sveobuhvatna oskudica
obavila je svet u jezivu tišinu.
Bez Parvati, zemlja je postala suva i neplodna.
Reke su se smanjile, a usevi sasušili po poljima.
Glad se spustila na čovečanstvo.
Roditelji su pokušavali da obodre decu koja su gladovala,
iako su i njihovi stomaci krčali.
U nedostatku hrane, ljudi se više nisu skupljali oko bogatih trpeza,
nego su se povlačili i sklanjali od sveta koji je postajao sve mračniji.
Na svoje zaprepašćenje,
Šiva je takođe osećao duboku prazninu odlaskom svoje žene.
Uprkos svojoj uzvišenoj moći,
i on je shvatio da nije imun na potrebu za podrškom,
te je čežnja koju je osećao bila bezgranična i nepodnošljiva.
Dok je Šiva očajavao nad opustošenom zemljom,
shvatio je da se materijalni svet
ne može tek tako odbaciti.
Nakon muževljeve spoznaje,
saosećajna Parvati nije više mogla da stoji po strani
i da gleda kako nestaje sve čemu je bila posvećena.
Kako bi sišla među njih i izlečila ih,
uzela je oblik novog avatara,
noseći zlatnu činiju kaše, opremljena kutlačom ukrašenom draguljima.
Kako se širila priča o ovoj osobi koja donosi nadu,
bila je obožavana kao Anapurna, boginja hrane.
Dolaskom Anapurne svet je ponovo procvetao.
Ljudi su se ponovo radovali plodnosti i hrani,
okupljajući se da bi izrazili zahvalnost.
Neki veruju da se Anapurna prvi put pojavila u svetom gradu Kaši,
ili Mestu slobode, na obalama reke Gang -
gde je otvorila kuhinju kako bi hranila ljude
dok nisu bili potpuno siti.
Ali nisu samo smrtnici bili gosti na njenoj gozbi.
Skrušen, u procvat zemaljskih zadovoljstava oko njega,
gospodar Šiva je lično prišao boginji sa praznom činijom
moleći za hranu i oproštaj.
Zbog toga je ovo vrhovno božanstvo ponekad prikazivano kao siromašni prosjak
u milosti Anapurne,
koja drži zlatnu činiju u levoj ruci, dok desnom rukom pravi oblik abhajamudra -
simbol sigurnosti i uveravanja.
Ovaj moćni avatar tim simbolima jasno pokazuje
da je materijalni svet sve samo ne iluzija.
To je više životni ciklus koji mora da se održava -
počev od hranjenja gladnih usta i stomaka koji krče,
do ravnoteže na zemlji.