[Kerry James Marshall: Despre Muzee]
Intri într-un muzeu, iar modul în care muzeele sunt structurate--
în special genul de muzee enciclopedice grozave,
unde poți intra, iar introducerea ta în lumea artei
este realizată prin colecțiile primitive și antice.
Iar apoi, urcând scările, intri...
ajungi la operele medievale europene.
Iar apoi, parcurgi totul din secolul XIV, secolul XV,
secolul XVI, secolul XVII, secolul XVIII, secolul XIX.
Toate acele lucruri sunt magnifice.
Totul e bine. Știți, tuturor ne place.
Dar devii....
La un moment dat, devii extrem de conștient de absența ta în întreaga
cronologie istorică care dezvoltă acest fel de narațiune a măiestriei.
Profităm că acesta este felul în care istoria artei a fost structurată.
E ca și cum oamenii care creează lucruri--
și aceștia sunt oamenii care creează cele mai bune lucruri...
Știi, toți sunt europeni.
Toți sunt europeni.
Și atunci când vor intra și alți oameni în acest domeniu?
Ei bine, doar după ce au fost dominați și colonizați de către europeni.
Iar apoi, ce încep să facă?
Încep să facă ceea ce europenii făceau.
Dacă ar exista mai multe instituții precum Muzeul de Artă Modernă,
sau Muzeul Whitney, sau Muzeul Metropolitan--
Dacă ar exista la fel de multe instituții în care oamenii se înghesuiau să intre
conduse de oameni de culoare sau de chinezi sau de toată lumea,
atunci asta nu ar fi o problemă deloc.
E o problemă doar pentru că există doar acest set de instituții
pe care oamenii le recunosc ca fiind cele mai bune,
și știi că tu nu le controlezi
și că trebuie să îi rogi pe oamenii care le controlează să te lase să intri.