Pe 17 octombrie 2009,
președintele din Maldive, Mohamed Nasheed, a făcut ceva neobișnuit.
A ținut ședința guvernului sub apă.
I-a luat efectiv pe miniștrii săi și au făcut scufundări,
pentru a avertiza lumea că țara lui s-ar putea scufunda
dacă nu controlăm încălzirea globală.
Nu știu dacă mesajul lui a ajuns sau nu în toată lumea,
dar sigur a ajuns la mine.
Am văzut o acrobație politică.
Vedeți, eu sunt politician,
și observ aceste lucruri.
Și, să fim sinceri,
Maldivele sunt departe de locul din care provin,
țara mea este Bhutan,
așa că nu am avut insomnii privind soarta lor iminentă.
După nici două luni, am văzut altă acrobație politică.
De data asta, primul ministru din Nepal
a ținut ședința guvernului pe Muntele Everest.
Și-a luat toți miniștrii până sus, la tabăra de la baza Everestului,
pentru a avertiza lumea
că ghețarii din Himalaya se topesc.
Ei, asta m-a pus pe gânduri?
Sigur că da.
Trăiesc în Himalaya.
Dar am avut insomnii din cauza acestui mesaj?
Nu.
Nu eram pregătit ca o acrobație politică să-mi tulbure somnul de frumusețe.
(Râsete)
Acum, să derulăm 10 ani.
În februarie anul acesta,
am văzut acest raport.
Pe scurt, concluzia acestui raport
e că o treime din gheața de pe munții Hindukuș Himalaya
s-ar putea topi până la finalul secolului.
Dar asta numai dacă,
dacă suntem capabil să păstrăm încălzirea globală
la 1,5 grade Celsius peste nivelul preindustrial.
Altfel, dacă nu putem,
ghețarii se vor topi mult mai repede.
1,5 grade Celsius. „Nu se poate”, mi-am zis.
Chiar și țelurile ambițioase ale Acordului de la Paris
urmăresc limitarea încălzirii globale la două grade Celsius.
1,5 grade Celsius e ceea ce ei numesc „cel mai bun scenariu”.
„Nu poate fi adevărat”, m-am gândit.
Regiunea Hindukuș Himalaya
este cel de-al treilea depozit de gheață al lumii,
după Polul Nord și Polul Sud.
Tocmai de asta e numit „al treilea pol”.
Este foarte multă gheață în zonă.
Și, da, ghețarii se topesc.
Știm asta.
Am văzut asta în țara mea.
I-am văzut, și da, se topesc.
Sunt vulnerabili.
„Dar nu pot fi atât de vulnerabili”, îmi amintesc că am gândit.
Dar dacă sunt?
Dacă ghețarii noștri se topesc mai repede decât am anticipat?
Dacă ghețarii noștri sunt mult mai vulnerabili decât credeam?
Și dacă, drept rezultat, lacurile glaciare,
acestea sunt lacuri formate prin topirea ghețarilor,
dacă aceste lacuri se revarsă din cauza cantității de apă suplimentare?
Și dacă aceste inundații formează alte lacuri glaciare,
creând și mai multe revărsări?
Asta ar crea inundații fără precedent în țara mea.
Asta mi-ar distruge țara.
Asta ar face prăpăd în țara mea.
Asta ar avea potențialul de a distruge efectiv ținutul nostru,
traiul nostru, modul nostru de viață.
Așa că raportul mi-a atras atenția
într-un mod în care acrobațiile politice n-au putut să o facă.
A fost întocmit
de Centrul Internațional de Integrare a Dezvoltării Montane, sau CIIDM,
cu sediul în Nepal.
Oamenii de știință au studiat ghețarii noștri zeci de ani,
și raportul lor m-a ținut treaz noaptea, agonizând din cauza știrilor proaste
și a ceea ce înseamnă ele pentru țara mea
și pentru poporul meu.
Așa că după mai multe nopți nedormite,
am mers în Nepal să vizitez CIIDM.
Am găsit o echipă de oameni de știință extrem de competenți și dedicați,
Și iată ce mi-au spus.
Numărul unu:
ghețarii din Hindukuș Himalaya se topesc deja de ceva vreme.
Să luăm acest ghețar, de exemplu.
Este pe Muntele Everest.
După cum vedeți, acest ghețar cândva masiv a pierdut deja o mare parte din gheață.
Numărul doi:
ghețarii se topesc acum mai repede,
atât de repede, că doar pentru o încălzire globală de 1,5 grade Celsius,
o treime din ghețari s-ar topi.
La două grade Celsius de încălzire globală
jumătate din ghețari ar dispărea.
Și dacă tendințele actuale continuă,
două treimi dintre ghețarii noștri ar dispărea complet.
Numărul trei:
încălzirea globală înseamnă că munții au mai multă ploaie și mai puțină zăpadă
și, spre deosebire de zăpadă, ploaia topește gheața,
ceea ce afectează sănătatea ghețarilor noștri.
Numărul patru:
poluarea din regiune a crescut cantitatea de carbon negru
depozitat în ghețarii noștri.
Carbonul negru e ca funinginea.
Carbonul negru absoarbe căldura
și accelerează topirea ghețarilor.
Pe scurt,
ghețarii noștri se topesc rapid,
iar încălzirea globală îi face să se topească mult mai repede.
Dar ce înseamnă asta?
Înseamnă că cei 240 de milioane de oameni
care trăiesc în regiunea Hindukuș Himalaya,
în Afganistan, Pakistan, India, China, Nepal, Bangladesh, Myanmar
și iubita mea țară, Bhutan,
acești oameni vor fi afectați direct.
Când se topesc ghețarii,
când plouă mai mult și ninge mai puțin,
vor fi schimbări uriașe în modul cum se comportă apa.
Vor fi mai multe extreme:
mai multe ploi intense, mai multe inundații, alunecări de teren,
mai multe inundații din cauza revărsării lacurilor glaciare.
Toate astea vor cauza distrugeri inimaginabile
într-o regiune unde trăiesc unii dintre cei mai săraci oameni din lume.
Dar nu doar oamenii din regiunea imediată
vor fi afectați.
Și oamenii care trăiesc în aval vor fi loviți din greu.
Asta din cauză că 10 dintre cele mai mari râuri din zonă
izvorăsc din munții Hindukuș Himalaya.
Aceste râuri asigură apa necesară pentru agricultură
și apa potabilă
pentru mai mult de 1,6 miliarde de oameni ce trăiesc în aval.
Adică unul din cinci oameni.
Iată de ce munții Hindukuș Himalaya
mai sunt numiți și „turnurile de apă din Asia”.
Dar când se topesc ghețarii,
când se intensifică musonul,
evident că râurile produc inundații,
așa că va fi potop atunci când nu e nevoie de apă,
iar seceta va fi ceva obișnuit,
atunci când e nevoie disperată de apă.
Pe scurt, turnul de apă al Asiei va fi distrus,
iar asta va însemna un dezastru pentru o cincime din umanitate.
Ar trebui să-i pese restului lumii?
Ar trebui ca vouă, de exemplu, să vă pese?
Amintiți-vă, nu mi-a păsat când am aflat că Maldivele
ar putea dispărea sub apă.
Și asta este cheia problemei, nu-i așa?
Nu ne pasă.
Nu ne pasă până când ne afectează personal.
Adică, știm. Știm că schimbările climatice sunt reale.
Că ne confruntăm cu schimbări drastice și dramatice.
Știm că se întâmplă repede.
Și totuși, cei mai mulți dintre noi
ne purtăm ca și când totul ar fi normal.
Trebuie să ne pese,
tuturor,
și dacă nu vă pasă de cei care sunt afectați de topirea ghețarilor,
ar trebui să vă pese măcar de voi înșivă.
Asta din cauză că munții Hindukuș Himalaya,
întreaga regiune este ca pulsul planetei.
Dacă regiunea se îmbolnăvește,
întreaga planetă va avea de suferit.
Și chiar acum,
când ghețarii noștri se topesc rapid,
regiunea nu este doar bolnavă,
ci plânge după ajutor.
Și ce efect va avea asta asupra restului lumii?
Un scenariu evident este potențiala destabilizare
cauzată de zeci de milioane de refugiați climatic,
care vor fi forțați să se mute din cauza lipsei de apă,
sau din cauză că mijloacele lor de trai au fost distruse
de topirea ghețarilor.
Un alt scenariu ce nu-l putem lua în glumă
este potențialul conflict asupra apei
și destabilizarea politică într-o regiune cu trei puteri nucleare:
China, India, Pakistan.
Cred că situația din regiunea noastră este destul de gravă
pentru a garanta crearea unei noi agenții interguvernamentale.
Ca nativ din acea parte a lumii,
vreau să propun aici, astăzi,
înființarea „Consiliului celui de-al treilea pol”,
o organizație interguvernamentală de înalt nivel
cu singura responsabilitate
de a proteja cel de-al treilea depozit de gheață al lumii.
Un Consiliu al celui de-al treilea pol
ar fi format din toate cele opt țări din regiune
ca țări membre,
ca țări membre egale,
și ar putea include de asemenea organizații reprezentative
și alte țări cu interese în regiune
ca membri fără drept de vot.
Dar principala idee
este să facem ca toate părțile interesate să lucreze împreună.
Să lucreze împreună pentru a monitoriza sănătatea ghețarilor;
să lucreze împreună pentru a implementa politici de protejare a ghețarilor noștri,
și, în mod implicit,
să protejeze miliardele de oameni care depind de ghețarii noștri.
Trebuie să lucrăm împreună,
fiindcă dacă gândim global și dacă acționăm local...
nu funcționează.
Am încercat asta în Bhutan.
Am făcut sacrificii imense pentru a acționa local...
și în timp ce eforturile individuale locale vor fi în continuare importante,
ele nu pot ține piept atacurilor violente ale schimbărilor climatice.
Pentru a înfrunta schimbările climatice, trebuie să lucrăm împreună.
Trebuie să gândim global și să acționăm regional.
Întreaga noastră regiune trebuie să se unească,
să lucreze împreună,
să lupte împotriva schimbărilor climatice,
pentru a face ca vocile noastre să fie auzite.
Iar asta include India și China.
Ele trebuie să intre în joc.
Ele trebuie să intre în lupta pentru protejarea ghețarilor noștri.
Și pentru asta, aceste două țări, acești doi giganți puternici,
trebuie să-și reducă emisiile gazelor de seră,
să-și controleze poluarea, și să conducă lupta.
Să conducă lupta globală împotriva schimbărilor climatice.
Și toate astea cât mai urgent.
Doar atunci, doar așa poate,
va putea regiunea noastră
și alte regiuni care depind de ghețarii noștri
să evite catastrofe majore.
Timpul ne presează.
Trebuie să acționăm împreună, acum.
Altfel, data viitoare guvernul din Nepal se va întruni pe Muntele Everest,
acel fundal spectaculos...
ar putea arăta total diferit.
Și dacă se întâmplă așa,
dacă ni se topesc ghețarii,
creșterea nivelului mărilor ar putea inunda Maldivele.
Și în timp ce ei își țin ședințele sub apă,
pentru a trimite un SOS lumii,
țara lor poate continua să existe
doar dacă insulele lor continuă să existe.
Maldivele sunt oricum departe.
Insulele lor sunt departe de locul unde trăiesc eu.
Dar acum, sunt foarte atent la ceea ce se întâmplă acolo.
Vă mulțumesc foarte mult!
(Aplauze)