(vidám zene)
- Köszönöm a Skillshare-nek, hogy szponzorálják a mai videót.
Hé mindenki, itt Amanda.
A 2021 áprilisi bullet journalom felépítését készítem el most
gyertek tervezzetek velem.
A videó amit mindjárt látni fogtok egy kicsit különbözik
a megszokott tervezz velem videóimtól.
Tulajdonképpen most egy podcastos stílusban fogok beszélni
a gondolataimról, tapasztalataimról, hogy
milyen egy ázsiai tartalomgyártónak lenni,
különösen így az összes ázsia-ellenes
erőszak és rasszizmus növekedésével.
Tehát srácok ez az amiről hallani fogtok.
Nyilvánvalóan e mellett továbbra is látni fogjátok a bullet journalomat
és minden mást is,
de ez nem az a tipikus videó lesz
ahol minden ceruzavonást és négyzet rajzolását narrálom,
ami őszintén, ezen a ponton szerintem már nem baj
mert már sokszor láttátok, hogy hogyan
készítem el a bulett journalomat
Szóval tuti biztos, hogy a többségetek már
tudja mit csinálok ezen a ponton
Tudom, hogy nagy részetek nagyon támogató
és bátorító lesz a videóval kapcsolatban.
Ezért ezt előre is köszönöm.
De ahogy azt már mondtam,
kezdjük is el.
(lágy zene)
Rendben.
SZóval a téma amit áprilisra találtam ki
ez a fekete fehér bambusz erdő
amit tradicionális kínai tinta festménye inspiráltak.
És az ok amiért ezt választottam, az az, hogy
ez hozzá tartozik ahoz amiről beszélni akarok
a videóban, az ázsiai identitásomról
és a tapasztalataimról úgy ahogy az anti-
ázsiai gyűlölet és erőszak számának emelkedéséről.
Ezért természetesen ez egy figyelmeztetés a
videó előtt, ha nem akarsz ezekről hallani
akkor tudod, talán némítsd le a videót.
Természetesen, mindezzel bele
fogok menni néhány eléggé komoly témába is
Szóval ha nem láttad volna mi folyik a hírekben
mostanában akkor jó ha tudod,
hogy az anti-ázsiai gyűlölet és erőszak száma növekszik
Amerikában és Kanadában egyaránt.
És hogy csak néhány statisztikát hozzak
- igen, statisztikákat hoztam -
2019 és 2020 között a gyűlölet motiválta bűncselekmények
7%-kal csökkentek, amíg
az ázsiaiakat célzó gyűlölet
majdnem 150%-kal emelkedett amerikában.
Kanadában pedig a nagy városokban 6 vagy 7
százszorosára nőtt.
Ezekben az esetekben az emberekre köhögnek,
köpnek, vagy fizikálisan és verbálisan bántalmazzák őket.
és ahogy a hírekben láttuk
Atlantában, valóban meg is öltek embereket.
Igen, ennek a
nagy része a rasszista megfogalmazású hírekből
származik, a múlt évi pandémia során,
tudjátok egy bizonyos valaki kínai influenzának hívta a vírust.
De szerentem nagyon fontos hogy rámutassunk arra,
hogy ez nagyrészt csak feltárja a történetét az
anti-ázsiai rasszizmusnak és fajgyűlöletnek, ami
a nyugati országokban megfigyelhető.
Mármint ahogy a nyugat beszélt kínáról
még a járvány előtt is sokszor
gyűlöletet vagy félelmet tartalmazott.
És mindig a kommunista Kína fenyegető jelen-
létéről hallunk, mintha támadni próbálnának,
ami egy nagyon ijesztő és titokzatos képet
hozott létre az emberek fejében Kínáról.
És ez befolyásolja a mai ázsiai közösséget.
A történelem során ez látható
a kínai kirekesztési törvényben
amit mind kanadában, mind Amerikában meghoztak,
a japán internálótáborokban,
a kínai fejadóban Kanadában
ahol minden Kínából bevándorló embernek
fizetnie kellett ahoz, hogy beléphessen az országba.
Megjegyzésként: egyetlen másik népcsoport sem volt
fizetésre kényszerítve
a származásuk alapján.
Nem akarom hogy az egész videó
statisztikákról és történelemről szóljon,
mert valószínűleg nem ezért kattintottatok a videóra,
hogy erről halljatok.
Habár, a videóimat értem is nézitek
és amit elkészítek, a festményeimet és a bulett journalomat
és ezekben az ázsiai identitásomnak nagy szerepe van
Azoknak akik nem tudnák a származásomat,
ami látszólag sok ember,
mert ha rákeresek a nevemre, az elsó dolog
ami ami feljön az a
Amanda melyik nagy rasszhoz tartozik.
Egyébként én harmadik generációs kínai kanadai vagyok.
Szóval a nagyszüleim Kínában születtek
majd bevándoroltak ide Kanadába.
A gyerekkoromban az ázsiai identitásom egy kicsit zavaró volt
mert egyik részől egyértelműen kínainak néztem ki
A szüleim mindketten kínaiak.
Én is kínainak nézek ki.
Habár másfelől én egyáltalán nem éreztem magam kínainak.
Kanadában születtem.
A szüleim teljesen folyékonyan beszélnek angolul
ami azt eredményezte, hogy egyáltalán nem tudok kínaiul.
És úgy nőttem fel mit akármelyik kanadai gyerek.
És így egyáltalán nem kapcsolódtam a kínai oldalamhoz.
És már majdnem elkezdtem ellenezni ezt az oldalam
amire nem vagyok büszke
és a szivem megszakad visszagondolva arra
hogyan vélekedtem a saját kultúrám és
identitásom felől abban az időben.
Szerintem sok belső rasszizmusom volt.
Emlékszem, hoyg azt kívántam bárcsak fehér lehetnék,
mert a szerintem már majdnem az voltam
És tudom hogy ezen sok bevándorló
gyereke keresztül megy
az érzésen, hogy két világ között van, de egyik
sem fogadja el teljesen soha.
Számomra ez nyilvánvaló volt az életben
még a középiskolában is
Szerencsés voltam, hogy olyan iskolákba járhattam
amik elég sokszínűek voltak.
És mondhatom, hogy a középiskolámba
több ázsiai gyerek is járt.
Szóval körül voltam véve ázsiaiakkal.
De még akkor is voltak olyan időszakok, amikor
kirekesztve éreztem magam a barátaim között,
mivel én csak harmadik generációs kínai kanadai vagyok,
és a legtöbben csak második generációsak voltak.
Sokan közülük beszélték a tiszteletre méltó anyanyelvüket,
de én csak angolul beszéltem.
E mellett én egy kreatív pályát választottam.
De jellemzően az ázsiaiakat doktoroknak, ügyvédeknek
vagy mérnököknek könyvelik el.