V roce 1991 jsem měl
zřejmě ten nejpronikavější a nejvíce přetvářející
zážitek v mém životě.
Byl jsem ve třetím ročníku mého sedmiletého bakalářského studia.
Trochu jsem si prodloužil studium.
Byl jsem na turné univerzitního sboru v Severní Kalifornii
a po dlouhých dnech v autobuse jsme na den zastavili
a odpočívali vedle překrásného
a idylického jezera v horách.
Všichni ti cvrčci, ptáci a žáby vytvářeli zvuky,
a jak jsme tam tak seděli, přes hory se k nám
ze severu valily mraky jako z filmů
Stevena Spielberga,
a jakmile byly mraky asi v polovině cesty přes údolí,
přísahám Bohu, že všechna zvířata do jednoho
ztichla v ten samý okamžik.
(Šššš) To ticho nabité elektřinou, jako kdyby cítila, co se stane.
Pak došly mraky i nad nás, a poté --
Bum! Obrovské zahřmění a liják.
Bylo to tak neobyčejné, a když jsem se vrátil domů,
našel jsem báseň od mexického básníka jménem Octavio Paz,
kterou jsem se rozhodl zhudebnit jako
hudební skladbu pro sbor nazvanou „Cloudburst“ (Průtrž mračen),
což je skladba, kterou vám za chvíli předvedeme.
Přesuneme se do doby před třemi lety.
(Hudba) Vypustili jsme na YouTube toto,
Virtual Choir Project („Projekt Virtuální sbor“)
185 zpěváků z 12 různých zemí.
Můžete tam vidět moje malé video, jak diriguje ty lidi
v pokojích na kolejích
nebo jejich obývácích doma.
Před dvěma lety jsme přesně tady poprvé uvedli
Virtual Choir 2 („Virtuální sbor 2“),
2 052 zpěváků z 58 různých zemí,
tentokrát jsme vystupovali se skladbou, kterou jsem napsal, s názvem „Sleep" (Spánek).
A poté jsme minulé jaro uvedli Virtual Choir 3 („Virtuální sbor 3“),
„Water Night“ (Vodní noc), další skladba z mé dílny,
tentokrát s téměř 4 000 zpěváky ze 73 různých zemí.
(Hudba)
A když jsem se bavil s Chrisem o budoucnosti
projektu Virtual Choir a kam až bychom to mohli dotáhnout,
vybídl mě až na pokraj technologických možností.
Mohli bychom to provést v přímém přenosu?
Mohli by ti lidé zpívat společně v reálném čase?
A s pomocí Skypu
se o to dnes budeme pokoušet.
Nuže, předvedeme vám „Cloudburst“.
První polovina bude předvedena živými zpěváky zde na pódiu.
Jsem tu se zpěváky z Kalifornské univerzity v Long Beach,
Kalifornské univerzity ve Fullertonu a Veřejné univerzity v Riverside,
jedněch z nejlepších amatérských sborů v zemi, a --
(Potlesk) --
a v druhé polovině skladby
se k nám přidá virtuální sbor, 30 různých zpěváků
ze 30 různých zemí.
Jsme na hranici možností současné technologie,
ale stejně je tu téměř vteřinové zpoždění.
V oblasti hudby to je ale celý život.
My pracujeme v milisekundách.
Takže jsem udělal to, že jsem přizpůsobil „Cloudburst“ tak,
že využije zpoždění
a zpěváci budou zpívat ve zpoždění
namísto toho, aby se snažili být přesně spolu.
S hlubokou pokorou a k vašemu schválení
vám uvádíme „Cloudburst.“
(Potlesk)
(Klavír)
[Déšť…]
[Oči vody stínu,]
[oči vody ze studny,]
[oči vody snů.]
[Modrá slunce, zelené vzdušné víry,]
[ptačí zobáky světla rozklovávají]
[hvězdy z granátových jablek.]
[Ale pověz mi, země spálená, to tu není žádná voda?]
[Pouze krev, pouze prach,]
[pouze nahé kroky na trnech?]
[Déšť se probouzí…]
[Musíme spát s otevřenýma očima,]
[musíme snít našima rukama]
[musíme snít sen o řece hledající svůj směr,]
[o slunci snící své světy.]
[Musíme snít nahlas,]
[musíme zpívat, dokud píseň nevyrazí kořeny,]
[kmen, větve, ptáky, hvězdy.]
[Musíme najít ztracený svět]
[a zapamatovat si, co říká krev,]
[vlny, země a tělo,]
[a navrátit se tam odkud jsme přišli…]
(Hudba)
(Potlesk)
[„Cloudburst“ napsal Octavio Paz, překlad do angličtiny Lysander Kemp, adaptace Eric Whitcare]
Beth. Annabelle, kde jste? Jacobe.
(Potlesk)
Děkuji vám.