Я хочу поговорити з вами сьогодні
про складну тему, яка близька мені,
ближче, ніж ви можете собі уявити.
Я прибув до Великобританії 21 рік тому
як прохач притулку.
Мені був 21 рік.
Я був змушений залишити Демократичну Республіку Конго,
мою батьківщину, де я був студентським активістом.
Я б хотів, щоб мої діти могли побачитися з моєю родиною
у Конго.
Але я хочу пояснити, як Конго стосується вас.
Та насамперед я хочу, щоб ви зробили дещо.
Чи можете ви дістати з кишень
свої мобільні телефони?
Відчуйте цю добре знайому вагу,
як природно палець ковзає по кнопках.
(Сміх)
Чи можете ви уявити світ без нього?
Він з'єднує нас з нашими рідними та близькими,
родиною, друзями та колегами,
удома й за кордоном.
Він є символом взаємопов'язаного світу.
Але те, що ви тримаєте в руці, залишає кривавий слід,
і все це зводиться до мінералів:
тантал, котрий добувають у Конго у вигляді колтану.
Це антикорозійний провідник тепла.
Він зберігає енергію у мобільних телефонах,
приставках та ноутбуках.
Він використовується в аерокосмічному та медичному обладнанні
як сплав.
Він такий дієвий,
що потрібен у мізерній кількості.
Було б чудово, якби історія закінчилася на цьому.
На жаль, те, що ви тримаєте у руці,
не лише уможливило неймовірний технологічний розвиток
та зростання промисловості,
а й сприяло неймовірним
людським стражданням.
З 1996 року понад п'ять мільйонів осіб загинули
в Демократичній Республіці Конго.
Безліч жінок, чоловіків та дітей
було зґвалтовано, катовано або поневолено.
Зґвалтування використовується як зброя,
що сіє страх
та знелюднює цілі місцевості.
Пошуки цих мінералів
не лише допомогли, а й стали паливом
для безупинної війни у Конго.
Але ще не викидайте свої телефони.
30,000 дітей зараховані на військову службу
і змушені воювати у збройних формуваннях.
Конго послідовно посідає останні місця у рейтингах
з охорони здоров'я та бідності.
Однак при цьому Програма охорони довкілля ООН
оцінила багатства країни
у понад 24 трильйони доларів.
Державне регулювання гірничодобувної промисловості зруйновано,
і контроль над копальнями
розділено.
Колтан легко контролюється збройними формуваннями.
Один добре відомий незаконний торговий шлях
проходить через кордон з Руандою,
де конголезький тантал оформляють як руандійський.
Але ще не викидайте ваші телефони,
бо неймовірна іронія полягає в тому, що
технологія, яка поставила перед Конго
такі руйнівні, спустошливі вимоги -
це та сама технологія,
що привернула нашу увагу до цієї ситуації.
Нам так багато відомо про ситуацію в Конго
і копальнях
завдяки зв'язку,
що його забезпечує мобільний телефон.
Як у випадку з арабською весною,
під час останніх виборів у Конго
виборці мали можливість відправляти текстові повідомлення
з місцевих виборчих дільниць до штаб-квартири
у столиці Кіншасі,
і отримавши результати,
діаспора приєдналася до центру Картера,
католицької церкви та інших спостерігачів,
щоб привернути увагу до недемократичних результатів.
Мобільний телефон дав людям у цілому світі
важливий інструмент для здобуття політичної свободи.
Він справді докорінно змінив спосіб,
у який ми спілкуємося на планеті.
Це відкрило шлях важливим
політичним змінам.
Отже,
ми зіткнулися з парадоксом.
Мобільний телефон – інструмент свободи
та інструмент утисків.
TED завжди
відзначав те, що технологія може зробити для нас,
технологія у готовому вигляді.
Настав час
поставити запитання про технологію.
Звідки вона береться?
Хто її створює?
І навіщо?
Тут я звертаюся безпосередньо до вас,
до TED спільноти,
і до всіх тих, хто дивиться це на екрані,
на своєму телефоні, в цілому світі,
у Конго.
Ця технологія існує для того, щоб ми спілкувалися,
і для того, щоб повідомити про це.
Наразі
не існує чіткого способу запровадити чесну торгівлю,
але вже є величезний прогрес.
США нещодавно прийняли закон
проти хабарництва і неправомірних дій у Конго.
Недавно прийнятий у Великобританії закон можна використати у такий же спосіб.
У лютому Nokia представила свою нову політику
щодо мінеральних ресурсів у Конго,
також є петиція до Apple -
виготовляти безконфліктні iPhone.
Є кампанії,
що їх проводять у студентських містечках,
щоб зробити коледжі безконфліктними.
Але цього недостатньо.
Ми мусимо й далі тиснути
на телефонні компанії,
щоб вони змінили свої джерела постачання.
Коли я вперше приїхав до Великобританії 21 рік тому,
я сумував за домівкою.
Я сумував за моєю родиною та друзями.
Спілкування було надзвичайно складним.
Надсилання й отримання листів тривало місяцями,
у кращому випадку. Часто вони взагалі не приходили.
Навіть якщо я міг би собі дозволити
телефонний дзвінок додому,
як і більшість людей у Конго,
мої батьки не мали телефону.
Сьогодні двоє моїх синів,
Девід і Даніель,
можуть поговорити з моїми батьками і познайомитися з ними.
Чому ми дозволяємо
такому прекрасному, надзвичайному та необхідному продукту
бути причиною зайвих страждань
людських істот?
Ми вимагаємо чесної торгівлі продуктами харчування
і чесної торгівлі одягом.
Час вимагати чесної торгівлі телефонами.
Це ідея, варта поширення. Дякую.
(Оплески)