Grant Barnes: Ar galite paaiškinti savo poziciją apie gyvūnų gerovę?
Žinoma.
Jaučiuosi kaip politikė: paaiškinti savo poziciją.
Sveiki, čia Emily iš Bite Size Vegan ir sveiki atvykę į dar vieną veganų nugget'ą.
Kai aš neseniai turėjau nuoseklias tiesiogines klausimų ir atsakymų sesijas Facebook'e ir Youtubėje, ten buvo
tiek daug gerų klausimų, bet tik toks ribotas laikas.
Jei praleidote kurią nors iš klausimų - atsakymų sesijų, šių video nuorodos yra aprašyme
apačioje.
Taigi šiandien aš norėjau pateikti išsamesnį atsakymą svarbiam klausimui, kurį gavau
Facebook'o tiesioginiame sraute: kokia yra mano pozicija gyvūnų gerovėje, arba konkrečiau,
principuose ir politikos kryptyje, susijusiuose su gerovės padėtimi.
Jei dar neatspėjote iki šios vietos: aš nesu už gyvūnų gerovę (gyvenimo sąlygų gerinimą industrijoje).
Stulbinamai, šio video pavadinimas nėra paspaudimo masalas.
Tiems, kuriems tai nėra pažįstama, gyvūnų gerovė, gyvūnų teisės ir gyvūnų išlaisvinimas nėra sinonimiškos
sąvokos ar traktavimai.
Šiame video, mes nesigilinsime į teisių ir išlaisvinimo niuansus, bet aš
tai tyrinėsiu atskiroje dalyje.
Šio video tikslams, aš vartosiu tik išlaisvinimo sąvoką.
Ir gyvūnų gerovė, ir gyvūnų išlaisvinimas operuoja sąlygoje, kad ne-žmonės gyvūnai
yra jaučiantys gyviai, sugebantys kentėti ir todėl nusipelnę apsvarstymo ir apsaugos.
Tikras šio apsvarstymo pobūdis yra tai, kur požiūriai išsiskiria.
Gyvūnų geroviškumas siekia pagerinti sąlygas gyvūnams egzistuojančiose maisto,
pramogos, tyrimų ir komercinių industrijų sistemose, taip pat, kaip ir suteikti apsaugą
augintiniams ir laukinėms rūšims, įtakojamoms žmogaus veiklos.
Ryšiuje su taip vadinamais "maisto gyvūnais", laisvai paleistų, žole šertų ir žmoniškų
etiketės yra gyvūnų gerovės produktai.
Aš adresavau gyvūnų gerovės/žmonišką prieigą daugelyje savo video ir giliai skverbiuosi
savo kalboje "Geriausia, ką turime pasiūlyti".
Žiūrėkite į aprašymą dėl nuorodų.
Bet jaučiau, kad būtų vertinga adresuoti šį klausimą tam skirtame video ir
daugiau šnekamajame pobūdyje nei mano labai akademinėse, plačiose kalbose.
Yra keletas problemų gyvūnų gerovės požiūryje.
Gyvūnų gerovės nuostatai yra sukurti apsieiti be bet kokio "nereikalingo" kentėjimo -
nepasakyta implikacija, kad kai koks kentėjimas yra reikalingas, kai jis duoda naudos žmonėms.
Gyvūnai vis tiek yra perkelti į nuosavybės statusą, kiekvienas jų gyvenimo ir mirties aspektas yra diktuojamas
žmonių.
Gyvūnų išlaisvinimas neigia žmonių viršiškumą kitoms rūšims ir kategoriškai atmeta
tikėjimą, kad vienas gali žudyti su užuojauta.
Buvo ilgas aktyvus debatas tarp gyvūnų gerovės ir išlaisvinimo kampanijų.
Yra veganų gyvūnų gerovės stovykloje, kurie įrodinėja, kad nors pilnas tikslas yra totalus
išlaisvinimas, yra vertės kondicijų gerinime tiems gyvūnams, kurie šiuo metu yra
mūsų išnaudojimo sistemose.
Nors tikrai yra pagrįstumo šioje pozicijoje, manau, kad yra vitališka sąžiningai
pasižiūrėti į tai, ką gyvūnų gerovės reguliacijos iš tikrųjų reiškia gyviams, kuriuos jos yra sukurtos apsaugoti.
Tai yra visa mano kalbos Dubline, Airijoje prielaida.
Praleidau daug valandų pildama vienus pažangiausių gyvūnų gerovės įstatymų pasaulyje -
visų geriausia, ką mes turime pasiūlyti - kad nustatyti tikrą reikšmę gyvūnams.
Pasidalinsiu itin daug pasakančiu pavyzdžiu, kurį aprėpiau savo atsakyme per klausimus-atsakymus:
Taigi ES turėjo visą šitą baterinių narvų dedeklėms vištoms uždraudimo dalyką.
Ir visi buvo tokie "Aa, dedeklės vištos, kiaušiniai ES, jos nėra bateriniuose narvuose -
mes puikūs!"
Ir tai yra ką minia girdi, bet kai mes iš tikrųjų pažvelgiame į įstatymą ir
žmonės yra tokie, kaip "na, dabar, kiekviena dedeklė višta gaus 750 kubinių centimetrų, tai
bus fantastiška!"
Kas iš tikrųjų atsitiko, tai vietoje baterinių narvų - arba "skurdžių" baterinių narvų - jos
dabar gyvena "praturtintuose" bateriniuose narvuose, kas reiškia bateriniai narvai su kažkiek furnitūros
ir galbūt šiek tiek daugiau vietos.
Taigi, net įstatyme rašo 750 kv. centimetrų vištai, iš kurių 600 yra naudojami.
Taigi iš tikrųjų kiekviena višta turi 600.
Skurdžiame bateriniame narve višta turi 550.
Taigi šis žemę griaunantis dalykas, dėl kurio visi ėjo iš proto, duoda vištoms
50 papildomų kv. cm..
Ir dabar jie turi baldų, į kuriuos jos gali atsitrenkti, nes dedeklės vištos yra išvestos, kad gamintų kiaušinius
beprotiškai dažnai, jos turi labai netvirtus kaulus, jos labai linkusios į osteoporozę
ir lūžius ir dabar jos turi daugiau dalykų atsitrenkti, taigi jos iš tikrųjų turi aukštesnius
lūžių rodiklius.
Ir ne narvuose laikomos vištos turi dvigubus mirtingumo rodiklius nei baterinių narvų vištos.
Taigi, kai mes į tai žiūrime, ar mes tikrai kažką pageriname?
Kas atrodo, ką mes įgyvendiname su gyvūnų gerove, tai leidžiame sau jaustis geriau
darant visiškai tą patį dalyką, kurį mes darėme prieš tai, bet dabar mes neturime tuo
rūpintis.
Tai tikrai nedaro daug gyvūnams, manau.
Tai buvo padaryta lyg 1999-aisiais ar panašiai, kai atėjo laikas, taigi dabar draudimas turėtų
būti vietoje, buvo, manau buvo devyni, kurie sakė, kad arba mes nebūsime pasiruošę,
arba mes galbūt nebūsime pasiruošę, arba turbūt nebūsime pasiruošę.
Tai buvo 12 metų vėliau.
Jie turėjo 12 metų pridėti 50 kv. cm vištai ir kažkiek baldų, ir jie negalėjo to
padaryti.
Turiu omeny, tai stulbinančiai neefektyvu.
Ir manau, kad tai daro tiek daug žalos, nes ką publika mato ir ką žmonės mato,
yra: "kiaušiniai dabar yra žmoniški."
Ir kai pažiūri į tai, ES pradėjo valgyti daugiau ir daugiau kiaušinių, kai tai atsitiko.
Taigi, tai iš tikrųjų atrodo, lyg darytų tai blogiau gyvūnams, nes dabar paklausa yra netgi
aukštesnė.
"Žmoniški" dalykai yra, aš manau, ypatingai pavojingi, nes jie duoda mums veiksnį - aš turiu omeny,
mes esame žmonės ir mes padarysime bet ką, ką galime, kad nepakeistume nė vieno suknisto dalyko apie tai,
ką mes darome.
Jei mes toliau darysime tai, ką mes darome ir gerai dėl to jausimės, tai yra kaip šventasis
gralis ir tai yra, ką gyvūnų gerovė leidžia mums daryti.
Taip toli, kaip ką tai daro gyvūnams - aš nemanau, kad daug, iš tikrųjų.
Šis gebėjimas tęsti išnaudoti gyvūnus be kaltės jausmo yra tai, ką aš turiu galvoje, kai sakau, kad
gyvūnų gerovė ir žmoniškas traktavimas yra blogiau nei intensyvios gyvulininkystės ūkis.
Čia yra dar vienas konkretus pavyzdys iš Airijos, vienos iš labiausiai idealizuotų šalių žmoniškame
elgimesi su ūkiuose auginamais gyvūnais.
Tik prieš šią kalbos porciją, aš padengiau tai, kaip motinos kiaulės yra sugrūdžiamos
į žindymo dėžes per jų nėštumą, tik kad būtų atimami jų kūdikiai kartą ir vėl:
Kuo anksčiau jų kūdikiai paimami, tuo greičiau ji gali "tęsti produkciją".
Jos "tarnybos laike" - stulbinantis pavadinimas priverstiniam skverbimuisi į jos makštį
su instrumentu, pilnu šerno spermos, ji galbūt legaliai bus prikaustyta vietoje, viena
iš išimčių, leidžianti kiaulių suvaržymą pririšant.
Prikaustymo gardai visumoje, kur kiaulės yra surakintos vietoje visą laiką, buvo uždrausti
ES 1995-aisiais bet kaip mes ištisai matysime su visais reguliavimais, tai atėjo su gausiomis
išimtimis, būdais išsisukti ir 10-ties metų langu įvykdymui.
1998-aisiais 91% Airijos motinų kiaulių vis dar buvo uždarytos paršavedžių garduose arba pririštos.
Ir kai paršavedžių gardai, kitaip žinomi kaip gestacinės dėžės, buvo vėliau uždrausti per
2001-ųjų ES nuosprendį, vėl su gausiomis mažo spausdinimo išimtimis ir tik mažai jų nėštumo
porcijai, Airija buvo viena iš devynių narių valstybių, kurios neatitiko reikalavimų
2013-aisiais, su Europos Komisija, teigiančia, kad jie "turėjo dvylika metų užtikrinti švelnią
tranziciją į naują sistemą ir įgyvendinti direktyvą."
Gerovės teisės aktų neefektyvumas nėra izoliuotas vienai valstybei ar valdymo
organui, nors tariamos apsaugos lygis labai skiriasi.
Pavyzdžiui, JAV nėra jokių federalinių įstatymų, reguliuojančių elgesį su
gyvūnais mūsų maisto industrijoje.
Visiškai jokių.
Mes turime gyvūnų gerovės aktą, pirmiausia priimtą 1966-aisiais, bet kaip ir daug kitų gerovės aktų
pasaulyje, jis visiškai neįtraukia gyvūnų, auginamų maistui, kaip ir dauguma valstybės
prieš-žiaurumą reguliavimų.
Kol gyvūnų gynėjai smerkia šį legalaus apsaugojimo nebuvimą dėl tokių
žiaurių praktikų kaip intensyvus įkalinimas, rutiniškas žalojimas, įskaitant
lytinių organų, uodegų, ragų, snapų ar kojų pirštų pašalinimą be anestetikų ir gyvo sumalimo
vyr. lyties viščiukų kiaušinių industrijoje tarp kitų žiaurumų, gerovės įstatymai
paprastai nepašalina tokio piktnaudžiavimo.
Pavyzdžiui, tai yra pasaulinė praktika atsikratyti vyriškos lyties viščiukų metant juos į
malėjus, kol jie visiškai sąmoningi.
Tai nėra barbariška praktika, izoliuota korumpuotoms, užgaulioms įmonėms.
Jauniklių malimas yra gerovės nurodymas.
Tai dalis "neišvengiamos kančios".
Jei svarstai, kodėl tai nebuvo atskleista žiniose, tai buvo.
Ir kiekvieną kartą žmonės būna pasibaisėję, pasipiktinę, pasišlykštėję.
Jie galvoja, kaip bet koks žmogus ar industrija galėtų būti tokia barbariška.
Ir jie tęsia valgyti kiaušinius, nesuprasdami, kad jie tik ką atsakė į jų klausimą.
Europos Komisija nustatė, kad ES nužudo 330 milijonų viščiukų kasmet, su
globaliais nustatymais ties 3,2 milijardo.
Aš galėčiau kalbėti apie šią temą diena iš dienos ir vis tiek neaprėpčiau visko.
Ir aš būtinai tęsiu tyrinėti jos gilumas būsimuose vaizdo įrašuose.
Bet aš manau, galbūt kas atneštų daugiausia aiškumo dėl gerovės principų ir politikos veiksmingumo,
tai šių priemonių įsivaizdavimas ant mūsų pačių:
Turiu galvoje, tai yra absurdiška, kai mes žengiame atgal ir pagalvojame apie tai.
Ar mes turime nuorodas, kaip humaniškai išprievartauti žmones?
Ar kaip gailestingai pagrobti?
Ar etiškai vogti?
Žinoma ne, nes tai yra oksimoronai.
Jie negali egzistuoti kartu.
Bet kai tema pasikeičia į elgesį su gyvūnais, mes pasilenksime atgal ir sukursime masinius
popierinius takus nustatymų, kad pasijustume gerai apie tai, ką mes darome.
Mes paverčiame šias gyvas būtybes duomenų taškais, struktūrinėmis schemomis ir procentais- suskaičiuoti
skaičiumi po kablelio tikslumu tikslią kiekvieno jų gyvenimo aspekto ir jų
mirties detalių kainą.
Mes nužeminame ištisinį daugiau nei 3 milijardų dienos-amžiaus sąmoningų, nekaltų jauniklių žudymą
iki išnašos.
Išnašos studijoje, atliktoje dėl gerovės nurodymų, kuriuos mes taip maloningai kuriame.
Mes laikome juos legaliai jaučiančiais, nusipelniusiais laisvės nuo alkio, troškulio, nepatogumo, skausmo, sužalojimų,
ligos, baimės, kančios ir moralinės kančios, kaip ir ES laikė- tada naudoti šį pripažinimą
jų gebėjimo jausti tas pačias emocijas ir sensacijas kaip ir mes pagal sutvėrimą- kalboje
taip baisiai nutolusias, tai niekas kita kaip sociopatiška- tas pats būdas, kuriuo
mes galime legaliai pažeisti, įkalinti, pjaustyti, deginti, modifikuoti ir žudyti juos.
Tai kaip giliai nelogiškas mūsų mąstymas yra, kai tai ateina prie gyvūnų.
Tai eina prieš visą įprastinį žmonių supratimą.
Žinoti geriau, bet elgtis neteisingai vis tiek yra blogiau nei neturėti jokių žinių.
Ir vis tiek mes turime įžūlumą laikyti šį ne-žmonių jautrumo teisėkūros pripažinimą aukštai
kaip didžiulį žingsnį pirmyn ties gyvūnų teisėmis.
Lyg sistemingai išnaudoti individualus su visiškai priimtomis žiniomis ir supratimu
jų gebėjimo kentėti yra kažkas pagirtino.
Pažiūrėkite, ką mes sau siūlome kaip progreso įrodymą: vienas žinių reportažas išaukštino sumažėjimą
gyvūnų, kurie paslydo ir nugriuvo kelyje į paskerdimą vienoje skerdykloje vienoje šalyje.
Kai mes žiūrime į savo veiksmus iš kitos pusės, iškreiptas absurdiškumas mūsų suklaidintame
savęs-sveikinime yra pritrenkiantis.
Jei tu būtum šių būtybių vietoje, koks dėkingas jaustumeisi, jei tavo sugavėjęs
patiestų vonios kilimėlį tavo egzekucijos rampoje?
Ar tai tikrai geriausia, ką mes galime pasiūlyti?
Buvimą mandagiausiais žudikais?
Labiausiai apsvarstančiais prievartautojais?
Liejant neapsakomus resursus į šiuos painius įstatymus ir nurodymus, visą laiką visiškai
aklai faktui, kad yra kitas pasirinkimas apskritai.
Tikiuosi, kad šis video aiškiau pailiustravo, kodėl aš nesu 'welfarist'ė'.
Paraginčiau peržiūrėti nuorodas, kurias aš pateikiau apačioje, kaip ir blogo poste
šiam vaizdo įrašui, kad padaryti savo pačio tolesnį tyrinėjimą.
Jei tikrai nori pasinerti, peržiūrėk mano pilną kalbą iš Airijos ir jos atitinkamą blogo
postą.
Kaip aš jau sakiau daug, daug kartų, tam, kad daryti informuotus pasirinkimus, kad žiūrėti į save
veidrodyje ir paklausti savęs, ar mes tikrai gyvename vertybėmis, kurias mes teigiame turintys, mes privalome žinoti
tiesą.
Mes privalome šviesti save apie tai, kas iš tikrųjų vyksta, nepasikliauti tuo, kuo mes buvome mokyti.
Mes turime daryti pasirinkimus remiantis faktais, ne fantazija.
Tai yra kodėl aš tokia emfatiška dėl įdėjimo valandų po valandų tyrinėjimo, kad nusigauti
iki tiesos.
Kad pateikti tai, ką įstatymai iš tikrųjų sako, ne tiesiog siūlyti savo asmeninę nuomonę.
Paliksiu jus su galingais Alekso Heršafto, fermos gyvūnų teisių judėjimo įkūrėjo,
išgyvenusio holokaustą, žodžiais:
"Netikiu mažais vištų ir karvių gyvenimo kondicijų
pagerinimais.
Šiek tiek padidinti narvų dydžius yra lyg duoti man karšto maisto, kol aš įkalintas
gete.
Tai kaip prašyti užgaulaus vyro tęsti mušti jo žmoną, bet mažiau brutaliu būdu.
Sprendimas yra visiems mums nustoti valgyti mėsą, kiaušinius ir pieno produktus."
Prašau pasidalinti šiuo video su savo draugais, šeima ir visose diskusijose apie gyvūnų
gerovę, kad kiti galėtų rasti solidžią, paminėtą informaciją apie šią temą.
Norėčiau padėkoti savo 50-ies ir daugiau dolerių "peitronams" ir visai mano Nuggeto Armijos Peitrono šeimai, kad
padarėte tai įmanoma man atlikti šiuos tyrinėjimus, pristatyti kalbas visame pasaulyje
ir sukurti šimtus nemokamų edukacinių vaizdo įrašų.
Jei norėtum padėti remti Bite Size Vegan edukacines pastangas, prašau patikrinti
paramos nuorodas apačioje arba nuorodą šoninėje juostoje.
Prenumeruokite kanalą, kad įgalintumėte pranešimus dėl naujo veganizmo turinio kiekvieną savaitę.
Dabar gyvenkite veganiškai, netikėkite humanišku melu, ir iki greito pasimatymo.
Mūsų racionalizavimai ir pateisinimai yra nereikalingi tiems, kuriuos mes išnaudojame.
Karvei, kiaulei, vištai, ančiai, kalakutui, ėriukui ar aviai- jie nežino
firmos ar žmogaus, kuris juos pavergė, vardo.
Jie nežino kokio dydžio ferma yra ar kokioje šalyje.
Jie yra tiek pat atimti jų teisių ir gyvenimų nepaisant vietos.