Steroizii: sunt faimoși pentru utilizarea în sporturi.
Dar ei se găsesc și în inhalatoare, creme care tratează urticaria sau eczemele
și în injecții care reduc inflamația.
Steroizii din aceste medicamente
nu sunt la fel ca cei folosiți pentru creșterea masei musculare.
De fapt, ei se bazează pe un alt steroid,
unul produs în mod natural de organismul nostru și fără de care nu am putea trăi.
Privind puțin în urmă, motivul pentru care există atât de mulți steroizi
e deoarece termenul descrie substanțe cu o structură moleculară asemănătoare,
nu cu efecte comune asupra corpului.
Steroizii pot fi naturali sau sintetici,
dar toți au în comun o structură moleculară
formată dintr-o bază cu patru inele, fiecare având 17 atomi de carbon
aranjați în trei hexagoane și un pentagon.
O moleculă trebuie să aibă această structură pentru a fi un steroid,
cu toate că multe au și catene laterale,
adică alți atomi care pot afecta radical funcția moleculei.
Steroizii își iau numele de la molecula de grăsime numită colesterol.
De fapt, corpul nostru produce steroizi din colesterol.
Faptul că steroizii își au originea în colesterol
înseamnă că sunt capabili să traverseze membrana lipidică a celulelor.
În celulă, ei pot influența în mod direct expresia genelor
și sinteza proteinelor.
Acest proces e diferit față de cel al altor molecule de semnalizare
care nu pot traversa membrana celulară
și trebuie să-și producă efectele din exteriorul celulei,
folosind căi de semnalizare mult mai complicate.
Așadar, steroizii pot crea efecte mult mai rapid decât alte molecule.
Să ne întoarcem la steroizii din medicamentele antiinflamatoare:
toți se bazează pe un steroid natural numit cortizol.
Cortizolul reprezinta principalul semnal de stres din corpul nostru
și are foarte multe funcții.
Atunci când suntem stresați,
orice de la o ceartă cu un prieten, la vederea unui urs,
până la o infecție sau o scădere a glicemiei,
creierul reacționează trimițând un semnal de la hipotalamus la glanda pituitară.
Glanda pituitară trimite la rândul ei un semnal glandelor suprarenale.
Glandele suprarenale produc cortizol și îl secretă în mod constant.
Dar când primesc un semnal de la glanda pituitară,
secretă o cantitate mare de cortizol,
care stimulează corpul să producă mai multă glucoză pentru energie,
să diminueze funcții care nu sunt necesare supraviețuirii, precum digestia
și poate să activeze un răspuns de luptă, apărare sau înghețare.
Acest lucru e util pe termen scurt, dar poate avea efecte negative
precum insomnia și o stare de spirit scăzută dacă durează prea mult.
Cortizolul interacționează în moduri complexe și cu sistemul imunitar,
în funcție de situație
poate mări sau micșora anumite funcții ale sistemului imunitar.
În lupta cu o infecție,
sistemul imunitar cauzează deseori inflamații.
Cortizolul micșorează abilitatea sistemului imunitar de a produce
o inflamație, lucru care poate fi util pe termen scurt.
Dar prea mult cortizol poate avea efecte negative,
precum reducerea abilității sistemului imunitar de a regenera
măduvă osoasă și ganglioni limfatici.
Pentru a preveni ca nivelul de cortizol să nu se mențină ridicat prea mult timp,
cortizolul scade semnalul care stimulează glandele suprarenale
să secrete mai mult cortizol.
Corticosteroizii îndreaptă efectele cortizolului asupra sistemului imunitar
pentru a lupta cu reacțiile adverse, erupțiile și astmul.
Toate acestea sunt forme de inflamație.
Mulți steroizi sintetici folosesc același mecanism de bază:
stimulează producerea de cortizol a corpului,
care diminuează răspunsul exagerat al sistemului imunitar
care cauzează inflamații.
Acești corticosteroizi intră în celule și opresc „alarma de incendiu”,
scăzând expresia genelor semnalelor inflamatorii.
Steroizii din inhalatoare și creme au efect doar asupra organului în cauză,
pielea sau plămânii.
Versiunile intravenoase sau orale, folosite pentru tratarea bolilor autoimune
precum lupusul sau boala inflamatorie intestinală, afectează întregul corp.
În cazul acestor boli, sistemul imunitar își atacă propriile celule,
un proces asemănător unui constant atac de astm sau a unei erupții.
O doza mică și constantă de steroizi
poate ține sub control acest răspuns al sistemului imunitar,
dar din cauza efectelor psihologice și fiziologice negative
ale expunerii pe termen lung,
dozele mari sunt păstrate pentru urgențe sau reacții agresive.
În timp ce un atac de astm, o erupție produsă de iedera otrăvitoare
și sindromul de intestin iritabil pot părea diferite, au ceva în comun:
un răspuns al sistemului imunitar care face mai mult rău decât bine.
Și deși corticosteroizii nu îți oferă mușchi giganți,
pot fi cel mai bun sistem de apărare al corpului împotriva lui însuși.