V roce 1491 vládli Inkové největší říši na Zemi.
Byla největší říší západní polokoule,
počet obyvatel se blížil 10 milionům
a zabírala plochu téměř 900,000 km čtverečních.
Lidé vybudovali rozsáhlá administrativní centra
chrámy a důmyslné systémy cest a kanálů,
to vše v nehostinném a drsném prostředí,
bez použití kol, koňů, železa, či psaného jazyka.
A přesto, během jediného století od svého vzestupu v 15. století,
říše Inků zanikla.
Podle jedné legendy
bůh Slunce Inti stvořil předky inckých vládců,
stalo se tak v jeskyni Tombo Toco.
V čele čtyř bratrů a čtyř sester byl Ayar Manco,
který v ruce držel zlatou hůl,
jež mu v místě, kde se lehce vnoří do země,
označí úrodnou půdu.
Po mnoha dobrodružstvích a usilovném hledání
Ayar Manco a jeho sourozenci došli do údolí Cuzco,
kde se hůl do země zabořila.
Když zlomili odpor místních obyvatel
založili zde své hlavní město.
Ayar Manco změnil své jméno na Manco Capac a byl prvním Sapa Inka, tedy králem Inků.
Podle archeologů
se Inkové v údolí Cuzco usadili kolem roku 1200 n. l.
Přibližně do roku 1438 to bylo jen malé království,
které ohrožoval a téměř ovládl sousední kmen Chanků.
Tehdejší král Viracocha a jeho dědic před nebezpečím prchli.
Zůstal ale další syn,
který dokázal město úspěšně ochránit.
Díky svým vojenských schopnostem se stal devátým králem Inků
a přijal jméno Pachacuti, neboli "pohroma".
Pachacuti rozšířil vládu Inků na celé území And
a malé království pomocí reforem přeměnil v obrovskou říši.
Říše byla přetransformována na Tahuantinsuyu ("čtveřici zemí"),
čtyři části, kterým vládli guvernéři, kteří se zodpovídali králi.
Místo písma, které Inkové neznali,
používali složitý systém tzv. uzlového písma (kipu),
který sloužil k záznamům čísel i dalších informací.
Desítkový systém umožňoval systematické
a efektivní vybírání daní v celé říši.
Na oplátku říše svým poddaným poskytovala ochranu, infrastrukturu a obživu.
Fungoval systém skladišť, ze kterých se lidem v nouzi poskytovaly potřebné věci.
Inkové vybudovali systém teras a zavodňovací kanály,
díky kterým se v různých výškách pěstovaly různé plodiny,
které se pak rozvážely po celé říši.
Za vlády krále Pachacutiho
byl také postaven slavný komplex Machu Picchu.
Pachacutův syn Túpaca Inca pokračoval ve vojenské expanzi.
Králem se stal v roce 1471 n. l.
Na konci jeho vlády se říše rozkládala na většině západní části Jižní Ameriky.
Túpacův syn Huayna Capac převzal vládu po svém otci v roce 1493.
Vojenská tažení nového krále ale říši zatížila.
A v roce 1524 Huayna Capac dostal horečku.
Před nějakou dobou do Karibské oblasti přijeli španělští dobyvatelé
a přinesli s sebou nemoci, kterým se domorodci neuměli bránit.
Při epidemii jich zemřely miliony
včetně Huayna Capaka a jeho dědice.
O uvolněný trůn se strhla občanská válka mezi dvěma přeživšími bratry,
Atahualpou a Huascarem.
Válka říši ještě více oslabila.
Po vítězství v občanské válce v roce 1532
se Atahualpa a jeho vojáci setkali s evropskými dobyvateli.
Ačkoli je domorodci početně převyšovali,
Francisco Pizarro se svou malou skupinou vojáků
je šokovali svými zbraněmi a koňmi.
Ani jedno totiž Inkové nikdy před tím neviděli.
Atahualpu zajali a asi o rok později ho zabili.
Španělští dobyvatelé užasli nad krásou hlavního města Cuzca.
Pizarro řekl, že je tak nádherné, že "by bylo ohromujícím i ve Španělsku".
I když hlavní město padlo
a domorodé obyvatelstvo bylo zdecimováno válkou a nemocemi,
některým se podařilo vybudovat nové hlavní město Vilcabambu
a udržet se v něm dalších 40 let.
Do roku 1572 ale Španělé dokázali přemoci veškerý zbývající odpor
i s větší částí inckého fyzického i kulturního dědictví
A tak se stalo, že se velká incká říše rozpadla rychleji, než vznikla.