Imaginea omului vitruvian,
preluată din schiţele lui Leonardo,
a devenit unul dintre cele mai cunoscute
simboluri ale Renaşterii.
De ce?
E doar un desen în creion şi cerneală, nu?
Nu!
Să răspundem la întrebare
printr-o problemă de matematică.
Ştiu să calculez aria cercului.
Înmulţesc valoarea lui pi
cu raza la pătrat.
Ştiu să calculez şi aria pătratului.
Latura x latura.
Dar cum calculez aria unui cerc
şi să fac un pătrat cu aceeaşi suprafaţă?
Problema asta se numeşte "cuadratura cercului"
şi a fost pusă iniţial în antichitate.
Ca multe idei din antichitate,
a fost revitalizată în timpul Renaşterii.
S-a dovedit că
această problemă e imposibil de rezolvat,
din cauza lui pi,
dar asta e o altă poveste.
Schiţa lui Leonardo
inspirată de scrierile
arhitectului roman Vitruvius,
pune un bărbat în centrul
unui cerc şi al unui pătrat.
Vitruvius pretindea că buricul
e centrul corpului uman
şi cu un compas
cu vârful în buric,
se desenează un cerc perfect în jurul corpului.
În plus Vitruvius a recunoscut
că anvergura braţelor şi înălţimea
sunt perfect proporţionale în corpul uman,
plasând astfel corpul şi într-un pătrat.
Leonardo a folosit ideile lui Vitruvius
ca să rezolve metaforic problema quadraturii cercului,
folosind omul ca arie pentru ambele forme.
Leonardo nu se gândea doar la Vitruvius.
Pe vremea aceea, în Italia,
era un curent intelectual
numit Neoplatonism.
Acest curent folosea un concept vechi
din secolul IV, dezvoltat de Plato şi Aristotel,
numit "Marele lanţ al fiinţei."
Acest concept credea în ierarhizarea universului
asemănător unui lanţ,
care pornea de sus, de la d-zeu,
coborând către îngeri,
planete,
stele,
forme de viaţă,
înainte de a ajunge la demoni şi la diavoli.
La început, curentul filozofic
plasa omul
în centrul acestui lanţ.
Pentru că oamenii au un corp muritor
acompaniat de un suflet nemuritor,
noi dividem acest univers în două jumătăţi.
În jurul acestei teme, Leonardo a schiţat
omul vitruvian.
Neoplatonistul Pico della Mirandola
era de altă părere.
El a desprins omenirea de pe lanţ,
susţinând că oamenii au abilitatea unică
de a ocupa orice poziţie doresc.
Pico susţinea că d-zeu îşi dorise
o fiinţă capabilă să înţeleagă
frumuseţea şi complexitatea universului pe care-l crease.
Aşa s-a creat umanitatea,
pe care a plasat-o în centrul universului,
având capacitatea să ia orice formă dorea.
Umanitatea, după Pico,
putea coborî pe lanţ, comportânduse ca un animal,
sau urcând pe lanţ, comportându-se ca un zeu,
după bunul plac.
Revenind la schiţă,
observăm că, modificând poziţia omului,
el poate umple ariile ireconciliabile
ale pătratului şi cercului.
Dacă geometria e limbajul în care e scris universul,
această schiţă pare să transmită
că noi putem exista în toate elementele sale.
Omul poate umple orice
formă geometrică doreşte,
la fel şi filozofic.
În această schiţă
Leonardo a reuşit să cuprindă
matematica,
religia,
filozofia,
arhitectura
şi talentul artistic al epocii sale.
Nu e de mirare că a devenit un simbol
al întregii perioade.