כשהטכנולוגיה מתקדמת,
וכשהיא מתפתחת,
רובינו מניחים שההתפתחויות האלה
הופכות אותנו לאינטיליגנטים יותר,
הופכות אותנו לחכמים יותר ויותר מחוברים לעולם.
ומה שהייתי רוצה לטעון
זה שזה לא בהכרח המקרה,
מאחר וקדמה היא פשוט מילה לשינוי,
ועם שינוי מרוויחים משהו,
אבל גם מפסידים משהו.
וכדי באמת להבהיר את הנקודה, מה שהייתי רוצה לעשות
זה להראות לכם איך הטכנולוגיה התמודדה עם
שאלה מאוד פשוטה, מאוד יום יומית.
והשאלה היא זו.
מה השעה? מה השעה?
אם תביטו באייפון שלכם, זה כל כך קל לראות את השעה.
אבל, הייתי רוצה לשאול אתכם, איך תדעו את השעה
אם לא היה לכם אייפון?
איך הייתם יודעים את השעה, נגיד, לפני 600 שנה?
איך הייתם עושים את זה?
אז, הדרך בה הייתם עושים את זה היא על ידי שימוש במכשיר
שנקרא אסטרולאב.
אז, אסטרולאב זה דבר די לא ידוע בעולם של היום.
אבל, בזמנו, במאה ה13,
זה היה הגאדג'ט המדובר.
זה היה המחשב הפופולרי הראשון של העולם.
וזה היה מכשיר שלמעשה, היה מודל של השמיים.
אז, החלקים השונים של האסטרולאב, מהסוג המסויים הזה,
הערך מתייחס למיקום של הכוכבים.
הדיסקה מתייחסת למערכת קואורדינטות.
ולמטר יש כמה סקאלות ומחבר את הכל ביחד.
אם היית ילד מלומד,
היית יודע לא רק איך להשתמש באסטרולאב,
היית יודע איך להכין אסטרולאב.
ואנחנו יודעים את זה מפני שהמאמר הראשון על האסטרולאב,
המדריך הטכני הראשון בשפה האנגלית,
נכתב על ידי ג'פרי צאוסר.
כן, הג'פרי צאוסר הזה, ב 1391,
ללואיס הקטן שלו, בנו בן ה11.
ובספר הזה, לואיס הקטן יבין את הרעיון הכללי.
והרעיון המרכזי שגורם למחשב הזה לעבוד
נקראה הקרנה סטראוגרפית.
ובעיקרון, הקונספט הוא,
איך מציגים את התמונה התלת מימדית
של שמי הלילה שמקיפים אותנו
על משטח נייד ודו מימדי.
הרעיון הוא פשוט למדי בעצם.
דמיינו שכדור הארץ במרכז היקום,
ומקיפים אותו השמיים מוקרנים על ספרה.
כל נקודה על שטח הספרה
ממופה לפי הקוטב התחתון,
על משטח שטוח, ושם היא מתועדת.
אז כוכב הצפון מתייחס למרכז המכשיר.
האליפטי, שזה המסלול של השמש, הירח והכוכבים
מתייחס למעגל המוזח.
הכוכבים הבוהקים מתייחסים לפגיונות הקטנים על הרטה.
והגובה מתייחס למערכת הדיסקות.
עכשיו, הגאונות האמיתית באסטרולאב היא לא רק החיזוי.
הגאונות האמיתית היא שהיא מחברת שתי מערכות קואורדינטות
כך שהן מתאימות בשלמות.
יש את מיקום השמש, הירח, והפלנטות, על הרטה הזזה.
ואז המיקום שלהם בשמיים
כמו שהוא נראה מקו רוחב בגב הדיסקה. אוקיי?
אז איך תשתמשו במכשיר הזה?
אז, תנו לי לחזור אחורנית תחילה.
זה אסטרולאב. מרשים למדי, לא?
אז, האסטרולאב הזה מושאל לנו
ממוזיאון ההסטוריה של בית הספר אוקספורד.
ואפשר לראות את הרכיבים השונים.
זה החומר, הסקאלות מאחור.
זה הרטה. אוקי. אתם רואים את זה?
זה החלק הזז של השמיים.
ומאחור אתם רואים
דוגמה של קורי עכביש.
ודוגמת קורי העכביש הזאת מתייחסת לקואורדינטות הלוקאליות בשמיים.
זה מכשיר מדידה. ומאחור
יש מכשירים אחרים, מכשירי מדידה,
וסקאלות, כדי לעשות כמה חישובים. אוקיי?
אתם יודעים, תמיד רציתי אחד כזה.
לתזה שלי ממש בניתי אחד מנייר.
וזה, זה רפליקה
של מכשיר מהמאה ה15.
והוא שווה בערך לשלושה מקבוק פרו.
אבל אחד אמיתי היה עולה בערך כמו הבית שלי,
והבית שלידו, ובעצם כל הבתים בבלוק,
משני צידי הכביש,
אולי תוסיפו גם בית ספר, ועוד -- אתם יודעים, כנסייה.
הם פשוט יקרים להחריד.
אבל תנו לי להראות לכם איך להפעיל את המכשיר הזה.
אז בא נעבור לשלב הראשון.
דבר ראשון שעושים הוא לבחור כוכב
בשמי הלילה, אם תרצו לדעת את השעה בלילה.
אז, הלילה, אם השמיים יהיו בהירים תוכלו לראות את משולש הקייץ.
ויש כוכב בוהק שנקרא דנב. אז בא נבחר את דנב.
שנית, תמדדו את הגובה של דנב.
אז, שלב שתיים, אני מחזיק את המכשיר למעלה,
ואז אני רואה את הגובה שלו שם
כך שאני יכול לראות בברור עכשיו.
ואז אני מודד את הגובה שלו.
אז, זה בערך 26 מעלות. אתם לא יכולים לראות את זה משם.
שלב שלוש היא לזהות את הכוכב על חזית המכשיר.
דנב הוא שם. אני יכול לראות.
שלב ארבע הוא להזיז את הרטה,
להזיז את השמיים, כך שגובה הכוכב
מתאים לסקאלה מאחורה.
אוקי, אז כשזה קורה
הכל מתיישר.
יש לי כאן מודל של השמיים
שמתייחס לשמיים האמיתיים. אוקי?
אז, זה, במובן מסויים,
מחזיק מודל של היקום בידיים שלי.
ואז לסיום, אני לוקח סרגל,
ומזיז את הסרגל לקו תאריך
שאז אומר לי את הזמן פה.
בסדר. אז, ככה משתמשים במכשיר.
(צחוק)
אז, אני יודע שאתם חושבים,
"זה הרבה עבודה, לא? זה לא הרבה עבודה כדי לדעת את השעה?"
כשאתם מביטים באייפוד רק כדי לבדוק את הזמן.
אבל יש הבדל בין השניים, מפני שעם האייפוד
אתם יכולים לדעת -- או האייפון, אתם יכולים לדעת בדיוק
מה השעה, במדוייק.
הדרך בה לואיס הקטן היה יודע את השעה
היא דרך תמונה של השמיים.
הוא ידע איפה דברים מתאימים בשמיים.
הוא ידע לא רק מה השעה,
הוא ידע איפה השמש תעלה,
ואיך היא תזוז בשמיים.
הוא ידע באיזו שעה השמש תזרח, ומתי היא תשקע.
והוא ידע זאת עקרונית עבור כל גוף
בשמיים.
אז, בגרפיקה ממוחשבת,
ובתכנון ממשק משתמש,
יש מונח שנקרא מזמינות.
אז, מזמינות הן התכונות של עצם
שמאפשרות לנו לבצע פעולה איתו.
ומה שהאסטרולאב עושה זה לאפשר לנו,
זה מזמין אותנו, להתחבר לשמי הלילה,
להביט בשמי הלילה ולהיות הרבה יותר --
לראות את הנראה והבלתי נראה ביחד.
אז, זה רק שימוש אחד. מדהים,
יש בערך 350, 400 שימושים.
למעשה, יש מאמר, ובו יש יותר מאלף שימושים
במחשב הראשון הזה.
מאחור יש סקאלות ומידות
לניווט ארצי.
אפשר לסקור איתו. העיר בגדד נסקרה איתו.
אפשר להשתמש בו לחישובים של נוסחאות מתמטיות מסוגים שונים.
וידרש קורס אונברסיטאי שלם כדי להדגים את זה.
לאסטרולאב יש היסטוריה מדהימה.
הם בני יותר מ2000 שנה.
העקרון של הקרנה סטראוגרפית
הוא מ330 לפני הספירה.
והאסטרולאב מגיעים בהרבה
גדלים צורות ותבניות.
יש ניידים. יש גדולים לתצוגה.
ואני חושב שמה שמשותף לכל האסטרולאבים
שהם יצירות אומנות יפיפיות.
יש איכות של אמנות ודיוק
שפשוט מדהימה ומפליאה.
אסטרולאבים, כמו כל טכנולוגיה, התפתחו עם הזמן.
אז, המוקדמים יותר, לדוגמה, היו מאוד פשוטים ופרימיטיביים.
והרטה המתקדמים נהפכו לסימנים תרבותיים.
זה מאוקספורד.
ואני מוצא ואותו יוצא מן הכלל מפני שהדוגמה של הרטה
היא סימטרית לחלוטין,
היא ממפה במדוייק שמיים רנדומליים ולחלוטין לא סימטריים.
כמה מגניב זה? זה פשוט מדהים.
אז, האם ללואיס הקטן היה אסטרולאב?
כנראה לא אחד שעשוי מפליז. כנראה היה לו אחד עשוי מעץ,
או נייר. והרוב העיקרי של המחשב שראשון הזה
היו מכשירים ניידים
שהייתם יכולים לשמור בכיס האחורי.
אז, איזו השראה עורר האסטרולאב הזה ?
אני חושב, שהדבר הראשון
שזה מזכיר לנו הוא כמה אנשים היו רבי תושיה,
אבותינו היו, לפני כל כך הרבה שנים.
זה מכשיר מדהים.
כל טכנולוגיה מתקדמת.
כל טכנולוגיה משתנה ומקודמת על ידי אחרים.
ומה שאנחנו מקבלים עם טכנולוגיה חדשה, כמובן,
זה דיוק ודייקנות.
אבל מה שמאבדים, אני חושב, זה
בדיוק -- תחושה
תחושה של השמיים, תחושה של הקשר.
להכיר את השמיים, להכיר את היחסים שלכם עם השמיים,
זה מרכז התשובה האמיתית
לדעת מה השעה.
אז, זה -- אני חושב שאסטרולאבים הם מכשירים מדהימים.
ועכשיו, מה אתם יכולים ללמוד מהמכשירים האלה?
אז, בעיקר שיש ידיעה מעודנת
שאנחנו יכולים להתחבר לעולם.
ואסטרולאבים מחזירים אותנו לתחושה הזו
של איך דברים מתחברים ביחד,
ואיך אנחנו מתחברים לעולם.
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)