Zahvaljujem, g. Alexandere, senatore Murray,
i uvaženi članovi odbora,
na prilici da danas govorim.
Dobro jutro svima.
Kako je navedeno, zovem se Ethan Lindenberger,
i pohađam 4. razred Srednje škole Norwalk.
Moja majka zagovara necijepljenje,
vjeruje da cjepiva uzrokuju autizam, oštećenja mozga
te da ne doprinose zdravlju i sigurnosti zajednice,
unatoč činjenici da je znanstvena zajednica
već mnogo puta to opovrgnula.
Nikad nisam primio cjepiva
protiv bolesti poput ospica, vodenih kozica, čak ni dječje paralize.
No u prosincu 2018. godine
počeo sam nadoknađivati propuštene imunizacije,
usprkos majčinu protivljenju.
što je dovelo do priče koju vam danas ovdje mogu ispričati,
na čemu sam vrlo zahvalan.
Da bih pojasnio zašto sam došao i o čemu želim govoriti,
želim vam ispričati više o svom životu i odrastanju.
Odrastao sam uz majčina uvjerenja
da su cjepiva opasna.
Otvoreno je govorila o tome.
Na internetu i u razgovorima
izražavala je zabrinutost,
a njezina su uvjerenja nailazila na kritike.
S vremenom se u meni pojavilo tračak sumnje
i počeo sam si postavljati pitanja
zbog reakcija koje je majka izazivala.
No to je bila slijepa ulica.
Želim da shvatite,
kako se bližio polazak u srednju školu
i počeo sam kritički promišljati,
shvatio sam da podaci koji idu u prilog cjepivima
nadmašuju sve bojazni.
Počeo sam voditi debatne klubove u školi
i tragati za istinom iznad svega.
Uvidio sam odliku debata
i razgovora općenito,
kad govorimo o kontroverznim raspravama.
Čini se da uvijek postoje dva suprotstavljena razmišljanja.
Druga strana uzvraća protutvrdnjom ili opovrgava vašu
i uvijek se nečim uzvraća u debatiranju.
Iako to možda općenito vrijedi,
ne vrijedi u raspravi o cjepivu.
To sam rekao majci.
Da nije u pravu.
Više sam puta razgovarao s njom
i pokušao objasniti da su cjepiva sigurna, da se trebam cijepiti.
Pokazao sam joj CDC-ove članke
u kojima piše da tvrdnje da cjepiva uzrokuju autizam
i iznimno opasne posljedice
nisu točne.
Jednom prilikom, kad sam joj pokazao
CDC-ove podatke o tome o tome da cjepiva ne uzrokuju autizam,
odgovorila je kako oni žele da mi to mislimo.
Informacije je uzimala sa skepsom i zabrinutošću.
Slični razgovori pokazali su mi
da su dokazi na strani cjepiva
bili, pa i na anegdotalnoj razini,
mnogo jači od duboko ukorijenjenih dezinformacija
u koje je vjerovala majka
i danas želim govoriti o tome.
U borbi protiv epidemija bolesti
informacije igraju najvažniju ulogu.
Majka bi tražila odgovore u antivakserskim grupama i stranicama,
tražeći dokaze za obranu,
umjesto kod liječnika i vjerodostojnih izvora.
To može izgledati zlonamjerno
zbog svih opasnosti koje donosi necijepljenje,
ali nije riječ o tome.
Moja majka to je činila iz ljubavi prema svojoj djeci
i svoje zabrinutosti.
Netočne se informacije šire
i za to nema opravdanja.
Ali duboko u sebi znam
da sam se usprotivio majci uz ljubav i poštovanje.
I dalje objašnjavam da su informacije
koje ona nudi netočne.
Tvrdnje o tome da cjepiva uzrokuju autizam, oštećenja
i da epidemija ospica
nije zabrinjavajuća pojava u Americi
objavljivali su izvori u kojima se ona informirala.
Određeni pojedinci i organizacije,
koje šire takve netočne informacije,
pokušavaju zastrašiti javnost radi sebičnih interesa
i to čine iako znaju da informacije nisu točne.
Iskoristili su majčinsku ljubav i brigu
da bi progurali svoje ideje i uznemirili javnost bez pravog temelja.
Američki narod najprije bi se trebao pozabaviti
takvim izvorima dezinformacija.