Zahvaljujem, g. Alexandere, senatore Murray,
i uvaženi članovi odbora,
na prilici da danas govorim.
Dobro jutro svima.
Kako je navedeno, zovem se Ethan Lindenberger,
i pohađam 4. razred Srednje škole Norwalk.
Moja majka zagovara necijepljenje,
vjeruje da cjepiva uzrokuju autizam, oštećenja mozga
te da ne doprinose zdravlju i sigurnosti zajednice,
unatoč činjenici da je znanstvena zajednica
već mnogo puta to opovrgnula.
Nikad nisam primio cjepiva
protiv bolesti poput ospica, vodenih kozica, čak ni dječje paralize.
No u prosincu 2018. godine
počeo sam nadoknađivati propuštene imunizacije,
usprkos majčinu protivljenju.
što je dovelo do priče koju vam danas ovdje mogu ispričati,
na čemu sam vrlo zahvalan.
Da bih pojasnio zašto sam došao i o čemu želim govoriti,
želim vam ispričati više o svom životu i odrastanju.
Odrastao sam uz majčina uvjerenja
da su cjepiva opasna.
Otvoreno je govorila o tome.
Na internetu i u razgovorima
izražavala je zabrinutost,
a njezina su uvjerenja nailazila na kritike.
S vremenom se u meni pojavilo tračak sumnje
i počeo sam si postavljati pitanja
zbog reakcija koje je majka izazivala.
No to je bila slijepa ulica.
Želim da shvatite,
kako se bližio polazak u srednju školu
i počeo sam kritički promišljati,
shvatio sam da podaci koji idu u prilog cjepivima
nadmašuju sve bojazni.
Počeo sam voditi debatne klubove u školi
i tragati za istinom iznad svega.
Uvidio sam odliku debata
i razgovora općenito,
kad govorimo o kontroverznim raspravama.
Čini se da uvijek postoje dva suprotstavljena razmišljanja.