Mi a leggyorsabban terjedő betegség az USA-ban?
Talán a rák? Szívroham? Cukorbetegség?
A helyes válasz: egyik sem.
Az Alzheimer-kór.
Az USA-ban 67 másodpercenként
diagnosztizálnak új Alzheimer-kóros pácienst.
2050-re megháromszorozódik az Alzheimer-kóros páciensek száma.
A gondozásuk, valamint az öregedő népesség ellátása
a legnagyobb társadalmi gonddá válik majd.
Családom saját bőrén tapasztalta,
mennyire nehéz Alzheimer-kóros beteget gondozni.
Szüleimmel s nagyszüleimmel nőttem fel,
s mindig nagyon közel álltam nagyapámhoz.
Négyéves koromban
egy parkban sétáltunk Japánban, nagyapa és én,
s egyszer csak eltévedt.
Életem egyik legijesztőbb pillanata volt.
Ekkor figyeltünk fel először arra is,
hogy nagyapámnak Alzheimer-kórja lehet.
Az utóbbi 12 évben egyre rosszabbodott az állapota.
A családomat leginkább az aggasztotta, hogy nagyapa elkószál.
Nagynéném gondozza őt főleg,
s éjjelente iparkodott ébren maradni, hogy vigyázhasson rá.
De még így sem vette mindig észre, ha nagyapa útra kelt.
Nyugtalanított nagynéném lelkiállapota
és nagyapa biztonsága.
Sokat törtem a fejem, miként lehetne rajtuk segíteni,
de nem találtam megoldást.
Két évvel ezelőtt egy éjszaka
nagyapámra vigyáztam, mikor láttam, hogy felkel.
Ahogy a padlóra tette a lábát,
eszembe jutott: "Miért is ne tennénk egy nyomásérzékelőt a sarkára?"
Amint a padlóra teszi a lábát, és rááll,
a nyomásérzékelő rögtön jelezné a testsúlya miatti nyomásváltozást,
majd hangriasztást küldene a gondozó okostelefonjára.
Így a nagynénim jobban alhatna éjjel,
mert nem kellene nagyapa miatt nyugtalankodnia.
Most pedig szeretném bemutatni nektek a zokni működését.
Zokni modell, légy szíves, fáradj be a színpadra.
Nagyszerű!
Tehát amint a páciens a padlóra lép –
(Csengés)
az érzékelő azonnal riasztja a gondozó okostelefonját.
Köszönjük! (Taps)
Köszi szépen a segítséget, zokni modell!
Itt egy előzetes tervrajzot láthattok.
Azért választottam ezt az érzékelős megoldást,
mert mindig is érdekelt az érzékelők technológiája.
Mikor hat éves voltam,
a család idős barátja elcsúszott a fürdőszobában,
és súlyosan megsérült.
Féltettem a nagyszüleimet,
és egy "okosfürdőszobát" akartam tervezni.
Mozgásérzékelőkkel ellátott járólapok
azonnal jeleznék, ha egy idős ember elesett a fürdőben.
Mivel ekkor még csak hat éves voltam,
és még az óvodából sem ballagtam el,
erőforrások és eszközök nélkül nem tudtam megvalósítani az elképzelésem.
Azonban a kutatási tapasztalatom
felkeltette bennem a vágyat, hogy érzékelőkkel segítsek az időseken.
Úgy vélem, az érzékelők jelentősen javíthatnák az idősek életminőségét.
Mikor kész lett a tervem, kiderült, három feladatom van:
1) az érzékelő megalkotása,
2) az áramkör megtervezése,
3) az app programozása.
Rájöttem, hogy a vártnál nehezebb lesz
megvalósítani a terveim.
Először is egy vékony és rugalmas érzékelő kellett hozzá,
amely a talpon kényelmesen viselhető.
Alapos kutatás, különböző anyagok mint pl. a gumi tesztelése után,
amely, mint kiderült, vastagsága miatt nem simul a talphoz,
végül fóliaérzékelőt választottam,
amiben áramvezető, nyomásra érzékeny tintarészecskék vannak.
Nyomás fellépése esetén nő a részecskék közti vezetőképesség.
Tehát olyan áramkört tudtam tervezni,
mely az elektromos ellenállás mérésével állapította meg a nyomást.
Ezután egy viselhető, vezeték nélküli áramkört terveztem.
Azonban a vezeték nélküli jelátvitel rengeteg áramot fogyaszt,
és nehéz, ormótlan elemekkel működik.
Itt kapóra jöttek a Bluetooth alacsony fogyasztású megoldásai.
Keveset fogyasztanak, és mindössze érme nagyságú elemmel üzemelnek.
Így nem merülne le a rendszer váratlanul az éj közepén.
Végül egy app-et kellett programozni. A gondozó okostelefonja így
távolról figyelné az illetőt.
Kellett hozzá egy kis továbbképzés, mert a Javán és az XCode-on felül
a Bluetoothos készülékek programozását is ismernem kellett.
YouTube-os leckéket néztem, s persze tankönyveket is bújtam.
Az elemek integrálásával sikerült két mintapéldányt előállítani.
Egyikük egy érzékelős zokni volt,
a másik pedig egy olyan érzékelő,
amelyet az illető talpán bárhova
fel lehetett erősíteni.
Ezt a készüléket a nagyapámon tesztelem kb. egy éve,
és idáig 100%-ban észlelte
több mint 900 elkószálási kísérletét.
Tavaly nyáron béta-teszteltük
kaliforniai idősek otthonaiban.
Most a visszajelzések alapján
tökéletesítem a készüléket, hogy hamarosan piacra dobhassuk.
A sok tesztből rájöttem,
hogy más megoldásokra is szükség lesz,
mert nem mindenki szeret éjszaka zoknit viselni.
Az érzékelők által gyűjtött adatok
javíthatják a betegek kezelését,
s elősegíthetik a gyógyításukat is.
Pl. most azt tanulmányozom,
hogy van-e összefüggés a beteg éjjeli sétáinak száma,
nappali tevékenységei és étrendje közt.
Sosem fogom elfelejteni, mikor a találmányom először
jelezte nagyapa elcsatangolási kísérletét.
Abban a pillanatban rádöbbentem, hogy a technológia
jobbá teszi életünket.
Boldogan és egészségesen élő emberek:
én ilyen világot képzeltem el.
Köszönöm szépen a figyelmeteket.
(Taps)