Godine 1165. kopije čudnog pisma počele su kružiti Zapadnom Europom.
Govorilo je o fantastičnom carstvu,
u kojem su se nalazile Kula Babilonova i Fontana mladosti
te kojima je vladao misteriozni autor samog pisma: Svećenik John.
Danas znamo da ovaj izvanredan kralj nikada nije postojao.
Ali legenda o ovom mitološkom kraljevstvu i njegovom moćnom vladaru
utjecat će na odluke europskih vladara u narednih 400 godina.
Mit o Svećeniku Johnu potaknut će doba istraživanja,
inspirirati interkontinentalnu diplomaciju i indirektno započeti građanski rat.
Kad se pismo Svećenika Johna pojavilo, Europa je bila upletena u Križarske ratove.
U nizu vjerskih ratova
Europljani su ratovali da zauzmu područje smatrano Svetom kršćanskom zemljom.
Crkva je ocrnila sve vjere osim kršćanstva,
uključujući židovske i muslimanske zajednice na tom području.
Križari su bili željni pronaći kršćanska kraljevstva i služiti kao saveznici u ratu.
Također su bili posebno zainteresirani za glasine o moćnom kršćanskom kralju
koji je pobjedio ogromnu muslimansku vojsku na Dalekom Istoku.
Ustvari su mongolske horde uključujući preobraćena kršćanska plemena
bila ta koja su usmjeravala vojsku.
No vijesti o toj pobjedi putovale su nepouzdano.
Trgovci i izaslanici popunjavali su rupe u priči
koristeći epske pjesme i dijelove Biblije.
Kad je priča napokon dosegla Europu,
mongolske su horde bile zamijenjene velikom kršćanskom vojskom
vođenom kraljem koji je dijelio križarsku viziju
o marširanju u Jeruzalem.
Kad se pismo, navodno napisano od strane takozvanog Svećenika Johna, pojavilo,
europski su vladari bili oduševljeni.
Iako je autor pisma i dalje nepoznat,
njegovi stereotipi o Istoku te njegovo slaganje s europskim ciljevima
ukazuju na to da je ono zapadnjački falsifikat.
Unatoč očitom podrijetlu pisma iz europske propagande,
privlačnost mita o Svećeniku Johnu bila je prevelika da je križari ignoriraju.
Ubrzo
europski su kartografi počeli pogađati lokaciju mitskog kraljevstva.
U 13. i 14. stoljeću europski su misionari krenuli na Istok
putujući novo oživljenim Putem svile.
Nisu tražili autora pisma,
koji bi bio stariji od stotinu godina, već njegove potomke.
Naslov Svećenika Johna kratko se poistovjećivao
s nekoliko srednjeazijskih vladara,
no ubrzo je postalo jasno da su Mongoli većinom nekršćanski narod.
Kako je njihovo Carstvo počelo propadati,
Europljani su počeli tražiti alternativne puteve do Dalekog istoka,
a s njima i nove tragove o lokaciji Svećenika Johna.
U isto vrijeme kad su neki istraživači krenuli na jug,
etiopijski su hodočasnici započeli putovanje na sjever.
U Rimu su ti posjetioci ubrzo privukli interes
europskih učenjaka i kartografa.
Budući da je Etiopija bila preobraćena na kršćanstvo u 4. stoljeću,
priče o njihovoj afričkoj domovini savršeno su se slagale s legendom o Svećeniku Johnu.
Portugalski istraživači prošli su Afrikom u potrazi za kraljevstvom,
sve dok mješavina zbunjenosti i diplomacije nije pretvorila mit u stvarnost.
Etiopljani su ljubazno primili svoje europske goste
koji su žudili za sklapanjem poslova s vladarom
za kojeg su smatrali da je Svećenik John.
Iako su Etiopljani isprva bili zbunjeni zbog čudnog
portugalskog imena za njihova cara,
bili su dovoljno razumni da prepoznaju diplomatski kapital koji im je pridonio.
Etiopijski su diplomati odigrali uloge podanika Svećenika Johna,
a Portugalci su trijumfalno objavili svoj savez s čuvenim vladarom -
gotovo 350 godina nakon što je europsko pismo započelo potragu.
No ovo je dugo očekivano partnerstvo ubrzo bilo testirano.
Deset godina kasnije, Adalski Sultanat,
regionalna sila podržavana od strane Osmanskog Carstva, napao je Etiopiju.
Portugalci su poslali trupe koje su pomogle Etiopljanima pobijediti taj sukob.
No do toga je vremena
bilo očito da Etiopija nije bila moćni saveznik kojemu se Europa nadala.
Da stvari budu još gore, sve netrpeljivija Rimska katolička crkva
sada je smatrala da je etiopijska sekta kršćanstva dio heretika.
Njihovi prateći pokušaji preobraćenja ljudi
koje su nekada štovali kao idealne kršćane
najzad će potaknuti građanski rat,
pa će 1630.-tih Etiopija prerezati sve veze s Europom.
Tijekom sljedeća dva stoljeća
legenda o Svećeniku Johnu polako je pala u zaborav -
završivši vladavinu kralja koji je stvorio povijest iako nikada nije postojao.