Do sada smo govorili
o svim divnim koristima koje imamo od sna,
ali koliko bi zapravo trebalo da spavamo?
[Spavanje sa naukom]
(Muzika)
Za prosečnu odraslu osobu, trenutna preporuka
je negde između sedam i devet sati sna svake noći.
A iz velikih epidemioloških istraživanja vidimo
da, koristeći tu referencu od sedam do devet sati,
kada jednom počnete da spavate manje od toga,
rizik od smrti počinje da se povećava.
U stvari, Centar za kontrolu bolesti u Sjedinjenim Državama, CKB,
nalaže minimum sedam sati sna
za prosečnu odraslu osobu.
Drugim rečima, što kraće spavate,
kraći vam je život.
Ali ispostavlja se da to nije potpuno linearna veza kao što biste očekivali.
Ne radi se o tome da što više spavate,
rizik od smrti postaje manji.
Zapravo, dešava se nešto čudno.
Kada pređete devet sati,
počinjete da viđate ponovno povećanje rizika od smrti,
što deluje prilično čudno i neobično.
Naučnici su ponudili barem dva različita objašnjenja.
Prvo je da, ako pogledate te studije,
možda te osobe pate od ozbiljne bolesti ili poremećaja.
Kada se inficiramo ili smo bolesni,
tipično pokušavamo da duže spavamo, duže ostajemo u krevetu.
Drugim rečima,
neizmerena bolest i zaraza kod tih ljudi
je kod njih pokretala reakciju
da pokušaju više da spavaju.
To je jedno objašnjenje.
Drugo moguće objašnjenje je slab kvalitet sna,
jer znamo da je kvalitet sna,
nezavisno od njegovog kvantiteta,
takođe povezan sa rizikom od smrti.
Što je san manje kvalitetan,
viši je rizik od smrti.
Ljudi koji nemaju kvalitetan san će pokušavati da spavaju duže,
da duže ostaju u krevetu kako bi prevazišli taj slab kvalitet sna.
Možda je slab kvalitet sna, maskiran kao duži san,
taj koji je povezan sa višim rizikom od smrti,
a ne sam duži san.
Ali ako pogledamo širu sliku i razmislimo o celom društvu,
mislim da nas moderan život stalno tera
da možda duže radimo i samim tim zanemarujemo san.
Ali ako želimo da živimo dovoljno dugo da vidimo koristi
i plodove sveg tog napornog rada,
možda bismo mogli da razmislimo o tome da više prednosti dajemo svom snu.