Ne želim da alarmiram nikoga od prisutnih,
ali sam upravo uočila
da je osoba sa Vaše desne strane lažov.
(Smeh)
I osoba sa Vaše leve strane je takođe lažov.
A i osoba koja sedi na Vašoj stolici je lažov.
Mi smo svi lažovi.
Ono što ću pokušati da objasnim danas
jeste studija koja obrazlaže zašto smo svi lažovi,
kako možete da uočite laž
i zašto biste možda želeli dodatno da se potrudite
kako biste od uočavanja laži došli do traženja istine,
i na kraju do razvijanja poverenja.
Kada pričamo o poverenju,
od kako sam napisala knjigu "Liespotting",
niko više ne želi lično da se vidi sa mnom, ne, ne, ne, ne.
Kažu: "U redu je, poslaću ti elekronsko pismo."
(Smeh)
Čak ne mogu ni na kafu u "Starbucks" da odem.
Moj suprug kaže: "Dušo, prevara?
Možda si mogla da se fokusiraš na kuvanje. Šta misliš o francuskoj kuhinji?"
Pre nego što počnem, prvo ću vam
objasniti svoj cilj,
a to nije da vas naučim igri "Uhvatio sam te".
Mala zanovetala iz poslednjih redova koja
dovikuju "Uhvatio sam te, uhvatio sam te! Pomerila ti se obrva
Proširila ti se nozdrva. Pratim emisiju "Laži me."
Znam da lažeš!" - nisu suština uočavanja laži.
Nikako, ljudi koji su trenirani da uoče laž
su naučno obrazovani.
Oni koriste to umeće kako bi došli do istine,
i rade ono što stasale vođe čine svakog dana;
vode teške razgovore sa teškim ljudima,
ponekada u veoma teškim vremenima.
Započinju taj posao prihvatajući
jednu osnovnu pretpostavku,
zasnovanu na ideji da je
laganje uzajamni čin.
Ukoliko razmislite o tome, uočićete da laž sama po sebi nema značajnost.
Moć laganja se pojavljuje u momentu
kada neko pristane da veruje u laž.
Znam da ovo može da zvuči kao gruba ljubav,
ali, ukoliko ste nekada bili slagani,
to je usled toga što ste pristali da vas neko laže.
Prva istina koja karakteriše laganje: za laganje je potrebno dvoje.
Nisu sve laži štetne.
Ponekada iz društveno opravdanih razloga
svojevoljno pristajemo na prevaru,
možda kako bismo sačuvali tajnu, koja treba da ostane tajna.
Kažemo: "Lepa pesma."
Dušo, ne izgledaš debelo u tome.
Ili, moja omiljena u informacionim tehnologijama,
"Znaš, upravo sam naleteo na tvoje elektronsko pismo u folderu
za neželjenu poštu. Izvini."
Ali isto tako nekada ne pristajemo da budemo deo prevare.
To može imati dramatične posledice po nas.
Prošle godine smo u Sjedinjenim Američkim Državama doživeli pljačku
od 997 milijardi dolara od strane velikih kompanija.
To je samo malo manje od trilion dolara.
To je 7% od ukupnih javnih prihoda.
Prevare mogu koštati bilione.
Pomislite na Enron, Madofa, kreditnu krizu.
Laži dvostrukih špijuna i izdajnika kao
što su Robert Hansen ili Aldrih Ejms,
mogu izdati našu zemlju,
mogu ugroziti našu sigurnost, mogu uništiti demokratiju.
mogu ubiti one koji nas štite.
Prevara je u principu ozbiljan posao.
Ovaj prevarant, Henri Oberlander,
je bio toliko uspešan prevarant
da britanske vlasti tvrde
da je mogao da uzdrma celokupan bankarski sistem zapadnog sveta.
Ne možete da pronađete ovog tipa nigde, ni na Googlu.
Postoji jedan njegov intervju kada je rekao sledeće.
Rekao je. "Gledajte, ja imam jedno pravilo."
Ovo je Henrijevo pravilo. Rekao je:
"Gledajte, svako je raspoložen da vam pruži nešto.
Raspoloženi su da vam daju nešto u zamenu za ono za čim žude."
To je srž laganja.
Ukoliko ne želite da budete prevareni, tada morate znati
šta je ono za čim žudite.
Nama je zaista teško to da priznamo.
Želeleli bismo da budemo bolji muževi, bolje supruge,
pametniji, moćniji,
viši, bogatiji,
nema kraja toj listi.
Laganje je pokušaj da premostimo taj jaz,
da povežemo naše želje i fantazije
o tome šta želimo da budemo, šta želimo da možemo da postanemo,
i onoga što zaista jesmo.
Ah, zaista smo spremni da te praznine u našim životima popunimo lažima.
Studije pokazuju da bilo kog dana možete biti slagani
između 10 i 200 puta.
Naravno, u većini slučajeva su to bele laži.
Neka druga studija je pokazala
da nepoznate osobe slažu tri puta
u toku prvih 10 minuta poznanstva.
(smeh)
Mi se zamislimo kada po prvi put čujemo ove podatke.
Ne možemo da poverujemo koliko je zastupljeno laganje.
Mi smo u principu protiv laganja.
Ukoliko to dublje izanalizirate,
situacija postaje sve komplikovanija.
Više lažemo slučajne prolaznike od naših kolega.
Ekstrovertni ljudi lažu više od introvertnih.
Muškarci lažu 8 puta više o sebi
nego o drugim ljudima.
Žene lažu da bi zaštitile druge ljude.
Ukoliko ste u braku,
slagaćete svog bračnog para
u jednom od 10 razgovora.
Možda mislite da je to loše.
Ukoliko niste u braku, lažete u 30% razgovora.
Laganje je kompleksan fenomen.
Utkano je u način funkcionisanja naše svakodnevice i poslovanja.
Imamo poprilično kontradiktorne misli o istini.
Pažljivo je analiziramo onda kada nam je to potrebno,
ponekada iz validnih razloga, a u nekim
drugim slučajevima samo zato što ne razumemo rascepe u našim životima.
To je najveća istina o laganju.
Mi smo protiv laganja,
ali nekako tajno ipak to prihvatamo
na načine koji su vekovima bili sakcionisani
od strane društva.
Staro je koliko i disanje.
To je deo naše kulture i naše istorije.
Setite se Dantea, Šekspira,
Biblije, Vesti Sveta.
(smeh)
Za nas kao vrstu, laganje ima evolutivni značaj.
Istraživači već dugo znaju
da što su vrste inteligentnije,
njihov neokorteks je veći,
i veća je verovatnoća da budu prevaranti.
Možda se sećate Koko.
Da li se iko seća gorile Koko koja je naučila govor simbola?
Koko je naučena da komunicira jezikom simbola.
Ovo je njeno mače --
To je njeno slatko, malo, mekano mačence.
Koko je jednom optužila mače
da je iščupalo lavabo iz zida.
(smeh)
U našim genima je da postanemo vođe čopora.
To počinje veoma, veoma rano.
Koliko rano?
Bebe simuliraju plakanje,
naprave pauzu i sačekaju da vide rezultat
i ponovo se rasplaču.
Nakon prve godine naučimo se prikrivanju.
(smeh)
Dvogodišnjaci blefiraju.
Petogodišnjaci otvoreno lažu.
Koriste umiljavanje kako bi manipulisali nama.
Devetogodišnjaci su majstori prikrivanja činjenica.
Kada upišete studije vi ste na stadijumu
kada svoju majku slažete u jednom od pet razgovora.
Kada se zaposlimo i zarađujemo novac kojim izdržavamo familiju,
nađemo se u pomalo konfuznom svetu
punom neželjenih poruka, lažnim virtualnim prijateljima,
politički orijentisanim medijima,
naprednim kradljivcima identiteta,
prvoklasnim tvorcima piramidalnih shema,
rečju, epidemijom prevara --
ili ako sumiramo sve to, jedan autor zove sve ovo
društvo "post-istine".
Sve je to već veoma zbunjujuće
već jako dugo.
Šta treba da uradite?
Postoje metode koje možemo primeniti kako bismo
uspešno vodili svoj život u takvom jednom blatu.
Stručnjaci uspevaju da dođu do istine u 90% slučajeva.
Mi obični smrtnici, uspevamo u 54% slučajeva.
Zašto je to tako lako naučiti?
Postoje dobri i loši lažovi. Ne postoje pravi, originalni lažovi.
Svi pravimo iste greške. Svi koristimo iste tehnike.
Sada ću vam pokazati dva
tipična šablona prevare.
Potom ćemo uočiti glavne momente i pokušaćemo sami da ih pronađemo.
Počećemo sa jednim govorom.
(Video) Bil Klinton: Želim da me saslušate.
Ponoviću ovo.
Nisam imao seksualni odnos
sa tom ženom, gospođicom Levinski.
Nikome nikada nisam naredio da laže,
ni jednom, nikada.
Sve te optužbe su lažne.
Sada treba da se vratim svom radu za američki narod.
Hvala vam.
Pamela Mejer: Okej, gde su ovde izdajnički signali?
Mogli smo prvo čuti nešto što se zove bezuslovno poricanje.
Studije pokazuju da će se ljudi koji su zaista usredsređeni na poricanje istine
koristiti pre oficijalnim, a ne neformalnim govorom.
Uočili smo takođe i fraze kao što su "ta žena".
Znamo da će se lažovi podsvesno distancirati
od svojih subjekata
koristeći jezik kao svoje oruđe.
Sada, da je Bil Klinoton rekao: "Pa, iskreno govoreći...."
ili omiljeni izraz Ričarada Niksona: "Poptuno iskreno..."
potpuno bi razotkrio sebe
jer svako ko je treniran da uoči laž zna
da alarmirajući način govora, kako se stručno naziva,
samo uspešnije diskredituje osobu.
Da smo doslovce ponovili pitanje,
ili da je on začinio svoju priču sa previše detalja
a drago nam je da nije to uradio
on bi još više diskreditovao sebe.
Frojd je to dobro shvatio.
Frojd je rekao da tu postoji mnogo više od samog govora
"Nijedan čovek ne može da sačuva tajnu.
Ukoliko su mu usne zalivene, onda blebeće svojim vrhovima prstiju."
Svi mi to radimo bez obzira koliko smo moćni.
Svi se mi odajemo različitim pokretima.
Pokazaću vam susret Dominik Štraus-Kana i Obame
koji se prosto oktrio govorom svojih vrhova prstiju.
(Smeh)
Ovo nas dovodi do našeg sledećeg šablona,
a to je govor tela.
Ovako treba da shvatite govor tela.
Treba da se oslobodite svih predrasuda koje imate.
Dozvolite nauci da produbi malo vaše znanje.
Mi mislimo da lažovi deluju uznemireno sve vreme.
E pa poznato je da oni prosto ukoče gornji deo tela dok lažu.
Mislimo da nas lažovi neće gledati pravo u oči.
E pa, oni nas ustvari čak i previše gledaju pravo u oči
kako bi neutralisali taj mit.
Mislimo da toplina i osmeh
stoje iza poštenja, iskrenosti.
Iskusni poznavalac signala laganja
može na kilometar uočiti lažan osmeh.
Da li svi vi možete da uočite lažan osmeh ovde?
Možemo svesno grčiti
mišiće obraza.
Ali pravi osmeh je u očima.
Ne možemo svesno kontrahovati mišiće očiju,
a naročito ne ukoliko ste preterali sa botoksom.
Ne preterujte sa botoksom, niko neće poverovati da ste iskreni.
Sada ćemo analizirati najvažnije pokazatelje.
Da li možete da razlučite šta se dešava u ovom razgovoru?
Da li ste u stanju da uočite glavne pokazatelje
protivurečnosti između
nečijih reči i dela?
Znam da deluje očigledno, ali
u razgovoru sa osobom
za koju sumnjate da vas vara,
sam stav nam govori mnogo više o laganju i istini.
Poštena osoba će biti otvorena za saradnju.
Pokazaće vam da su na vašoj strani.
Biće entuzijastični.
Biće raspoloženi da vam pomognu da dođete do istine.
Biće raspoloženi da razmene ideje, da imenuje sumnjive osobe,
da vam kažu detalje.
Rećiće vam: "Slušaj,
možda je tip iz platne službe lažirao čekove."
Biće jako besni ukoliko osete da su greškom osuđeni
tokom celog intervjua, a ne samo s vremena na vreme;
biće besni sve vreme tokom intervjua.
Ukoliko upitate poštenu osobu
šta bi trebalo da se desi onome ko je falsifikovao čekove,
mnogo je verovatnije da će poštena osoba
predložiti strogu, a ne blagu kaznu.
Zamislimo sada da vodite apsolutno isti razgovor
sa nekim ko laže.
Osoba može biti nekomunikativna, tiha,
sklanjaće pogled, pričaće tihim glasom,
praviće česte pauze, delovaće malo sumanuto.
Ukoliko Vam osoba koja nešto skriva priča priču
začiniće je nepotrebnim detaljima
koji su potpuno nevažni.
Ispričaće svoju priču u tačno određenom hronološkom redosledu.
Iskusni ispitivač
koristi veoma suptilne metode u toku
razgovora koji traje nekoliko sati.
On zamoli osobu da ispriča istu priču od njenog kraja,
a onda uoči trenutak kada se neko neugodno meškolji,
i analizira koja su to pitanja koja dovode do najneprijatnijih stanja kod ispitanika.
Zašto to uopšte rade? Pa, mi svi radimo iste stvari.
Mi vežbamo svoju priču,
ali retko uvežbavamo našu gestikulaciju.
Kažemo "da", a pokretima glave govorimo "ne".
Dok pričamo veoma ubedljive priče, lagano ih pak negiramo pokretima ramena.
Počinimo užasne zločine,
ali se naslađujemo spoznajom da smo izmakli kažnjavanju.
Taj osmeh je poznat u sferi analize laži kao "podmukli osmeh".
Uočićemo taj fenomen u nekoliko video snimaka kasnije,
a počećemo analizu sa predsedničkim kandidatom
Džonom Edvardsom, ukoliko ne znate ko je ova osoba --
on je zapanjio Ameriku svojim vanbračnim detetom.
Pogledaćemo njegov intervju u kojem priča o proveri očinstva.
Potrudite se da uočite momente
kada on kaže "da", a pokretima glave kaže "ne",
i neprimetno gestikulira ramenima.
(Video) Džon Edvars: Bio bih srećan da uradim test.
Znam da je nemoguće da je to dete moje,
jer se prosto vreme događaja ne podudara.
Tako da znam da je nemoguće.
Bio bih presrećan da odradimo test očinstva,
voleo bih da vidim da se to desi.
Ispitivač: Da li ćete to učiniti uskoro? Da li postoji neko...
DŽE: Pa, ja činim samo jednu stranu jednačine. Ja sam samo jedan deo testa.
Ali bih bio srećan da uradim taj test.
PM: U redu, pokreti glavom su mnogo uočljiviji
kada znate na šta treba da obratite pažnju.
U nekim situacijama osobe imaju
određenu ekspresiju kojom
prikrivaju drugu, koja ipak u jednom momentu ispliva na površinu.
Poznato je da ubice pokazuju znake tugovanja.
Vaš novi poslovni prijatelj se može rukovati sa vama,
slaviti i izlaziti na večere sa vama,
a onda odjednom možete uočiti bes kod njega.
Nećemo mi ovde preko noći postati eksperti u razumevanju facijalne ekspresije,
ali mogu vas naučiti da prepoznate jedan jako opasan znak, a lako ga je uočiti,
to je ekspresija nipodaštavanja, prezira.
U slučaju osećanja besa i dalje govorimo o ravnopravnim odnosima.
To i dalje podseća na zdrav odnos.
Kada se bes pretvori u prezir,
vi ste u potpunosti otpisani.
To je povezano sa moralnom superiornošću.
Zato je jako teško oporaviti se od toga.
Baš ovako izgleda.
Karakterisan je podignutim i uvučenim
uglom usne.
To je jedini asimetrični facijalni izraz.
U slučaju prezira,
bez obzira da li tu sledi neka prevera,
a ne dešava se svaki put prevara,
bežite od tog dogovora, nađite druge mogućnosti,
porazmilite o ugovorenom dogovoru,
recite: "Ne, hvala. Ne želim da dođem na piće. Hvala vam."
Nauka je došla do još
mnogo,mnogo indikatora.
Znamo, na primer,
da lažovi menjaju učestalost treptanja,
usmeravaju svoja stopala ka izlazu.
Postaviće različite stvari kao branik između
sebe i osobe koja ih ispituje.
Oni menjaju boju svog glasa,
i često govore mnogo nižim tonalitetom.
U ovome je caka.
Ovo je zaista samo ponašanje, putokaz.
To nikako nije dokaz prevare.
To su znaci uzbune.
Svi smo mi ljudska bića.
Mi sami u toku dana napravimo nekoliko gestikulacija koje aludiraju na prevaru.
Sami po sebi, ti signali ne znače ništa.
Ali ukoliko uočite niz povezanih indikatora prevare, to je vaš pravi signal.
Gledajte, slušajte, isprobavajte, postavljajte teška pitanja,
napustite komfornu zonu sigurnosti,
budite radoznali, postavljajte više pitanja,
pokažite malo poštovanja, pokažite razumevanje prema osobi sa kojom razgovarate.
Ne pokušavajte da budete kao ekipa sa TV serije "Law&Order" i drugih serija
koji primenom brutalne sile dovedu subjekte do potčinjenosti.
Agresivnost nije dobar recept u ovim slučajevima.
Malo smo pričali danas o tome
kako pričati sa nekim ko laže i kako
je moguće uočiti laž.
Obećala sam vam takođe da ćemo pričati i o istini, kako istina izgleda.
Pokazaću vam dva snimka,
radi se o dve majke, jedna laže, jedna govori isitnu.
Pronašao ih je istraživač
Dejvid Matsumoto u Kaliforniji.
Mislim da ovi snimci predstavljaju
odličan primer toga kako istina izgleda.
Ova majka, Dajen Dons,
je upucala sa malog rastojanja svoju decu,
odvezla ih do bolnice,
dok su oni krvarili u kolima,
a ona je trvdila da ih je ubio stranac neugledne kose.
Uvidećete kada pogledate snimak,
da ona čak i ne uspeva da odglumi majku u potpunoj agoniji.
Ono što želite da uočite ovde
je neverovatan rascep
između užasnih događaja koje ona opisuje
i njenog veoma pribranog stava.
Ukoliko je pažljivo analizirate, uočićete taj podmukli osmeh tokom celog snimka.
(Snimak) Dajen Dons: Kada zatvorim oči noću,
vidim samo svoju Kristi kako pruža ruku ka meni dok vozim,
i krv koja je konstantno lila iz njenih usta.
Možda će to nestati sa vremenom,
ali sumnjam u to.
To me najviše uznemirava.
PM: Sada ću vam pokazati snimak
zaista ožalošćene majke, Erin Runion,
koja se na sudu obraća ubici i mučitelju svoje ćerke.
Uočićete ovde prave emocije,
pravi, autentični izraz agonije majke.
(Video) Erin Runion: Napisala sam ovu izjavu na dan treće godišnjice
dana kada si oteo moju devojčicu,
i povredio je,
i uništio je,
i prestravljivao si je do momenta kada je njeno srce prestalo da radi.
Ona se borila protive tebe, znam da se borila.
Znam da te je gledala
svojim divnim smeđim očima,
a ti si i dalje želeo da je ubiješ.
Ja to ne razumem,
i nikada neću razumeti.
PM: U redu, ovde ne postoji sumnja o verodostojnosti emocija.
Tehnologija i nauka koja se bavi ispitavanjem istine
je u fazi procvata.
Znamo da danas imamo
specijalizovane uređaje za praćenje očiju kao i infracrvene skenere mozga,
magnenta rezonanca može da pročita signale koje naše telo šalje
kada pokušavamo da lažemo.
Prezentovaće nam ove tehnologije kao
ključ za uočavanje prevare,
i sigurno će se jednog dana pokazati kao veoma korisni uređaji.
Ali se vi u međuvremenu morate zapitati:
Koga želite da imate na svojoj strani na nekom sastanku,
nekoga ko je treniran da nađe put do istine
ili nekog tipa koji nosi sa sobom elekroencefalogram
koji je težak 180kg?
Ljudi koji su trenirani da uoče laži se oslanjaju na ljudsko oruđe.
Oni znaju, kako to neko jednom reče,
u tami se pravo lice iskaže.
Interesantno je baš to da u
današnjem svetu sve postaje transparentno.
Naš svet je pod budnim okom 24 sata dnevno.
Potpuno je transparentan,
sa svim blogovima i socijalnim mrežama
koje emituju stavove čitave nove generacije ljudi
koji su doneli odluku da žive javnim životom.
Svet je mnogo bučniji.
Izazov koji stoji pred nama
je da zapamtimo da
preterana otvorenost nije iskrenost.
Naše manično slanje poruka pomoću raznih medijuma
nas može učiniti slepim za uočavanje
finih nijansi naše pristojnosti -- karaktera, integriteta --
to je i dalje fenomen koji je relevantan i koji će uvek to biti.
Tako da u ovom bučnijem svetu,
ima smisla
biti malo jasniji u priči o
moralnim standardima.
Ukoliko iskombinujete dostignuća nauke koja
se bavi prepoznavanjem prevare sa veštinama posmatranja, slušanja,
vi prosto ograđujete sebe od učestvovanja u laži.
Vi pokrećete putanju na kojoj
će ljudi biti malo otvoreniji,
jer saljete signale svima oko vas koji govore:
"Hej, moj svet, naš svet,
će biti iskreni svet.
Moj svet će biti svet koji poštuje istinu
i svet u kojima su prevare prepoznate i marginalizovane."
Kada to uradite, svet
oko vas će se malo promeniti.
To je istina. Hvala vam.
(Aplauz)