În lunile care au urmat alegerilor prezidențiale din Iran, în 2009,
au izbucnit proteste în toată țara.
Guvernul iranian a suprimat violent
ceea ce a ajuns să fie cunoscut sub numele de Mișcarea Verde Iraniană,
blocând rețeaua de telefonie mobilă
pentru a opri comunicarea dintre demonstranți.
Părinții mei, emigrați în Statele Unite la sfârșitul anilor '60,
petrec timp însemnat acolo,
unde se află întreaga mea familie.
Când îi sun la Teheran,
în timpul unei represiuni violente,
niciunul dintre ei nu îndrăznește să-mi spună ce se întâmplă.
Și ei, și eu știm să schimbăm discuția către alte subiecte.
Am înțeles cu toții care ar putea fi consecințele
unei acțiuni considerate dizidente.
Dar tot îmi doresc să fi știut ce-au gândit
sau ce-au simțit.
Cum ar fi fost să pot?
Sau, mai îngrozitor,
dacă guvernul iranian ar fi putut?
I-ar aresta pe baza informațiilor dezvăluite de creierul lor?
Acea zi e mai aproape decât vă imaginați.
Cu noile capacități ale neuroștiinței, ale inteligenței artificiale
și ale învățării automate,
s-ar putea să știm în curând mult mai mult din ceea ce se întâmplă în creierul uman.
Ca bioetician, avocat, filozof
și cetățean iranian și american,
sunt foarte îngrijorată de ce înseamnă acest lucru pentru libertățile noastre
și cum am putea să ne protejăm.
Cred că avem nevoie de dreptul la libertate cognitivă,
ca drept al omului ce trebuie protejat.
În caz contrar, libertatea de gândire
accesul și controlul propriilor noastre creiere
și intimitatea noastră mintală vor fi în pericol.
Gândiți-vă la asta:
o persoană medie are mii de gânduri în fiecare zi.
Când se formează un gând,
cum ar fi un calcul matematic, un număr sau un cuvânt,
neuronii interacționează în creier,
generând o minusculă descărcare electrică.
Când predomină o stare mintală, cum ar fi relaxarea,
sute și mii de neuroni se activează în creier,
generând descărcări electrice simultane în structurile caracteristice,
care pot fi măsurate folosind electroencefalograful (EEG).
E, de fapt, ceea ce vedeți acum.
Vedeți activitatea creierului meu, care a fost înregistrată în timp real
cu un dispozitiv simplu pe care l-am purtat pe cap.
Ce vedeți e activitatea creierului meu în stare de relaxare și curiozitate.
Pentru a împărtăși aceste informații,
am purtat unul dintre primele dispozitive EEG,
ca acesta,
care a înregistrat în timp real activitatea electrică din creierul meu.
Nu este diferit de dispozitivele de fitness pe care le purtăm
ca să măsurăm bătăile inimii sau pașii pe care îi facem
sau chiar somnul.
Nu este deloc cea mai sofisticată tehnologie neuroimagistică de pe piață.
Dar e deja cea mai portabilă
și cu cel mai mare impact asupra vieții noastre.
Este nemaipomenit.
Printr-un simplu dispozitiv portabil,
putem vedea în interiorul creierului uman
și îi putem descoperi caracteristicile fără a rosti niciun cuvânt.
Deși nu putem descifra încă gândurile complicate,
putem măsura dispoziția cuiva
și, cu ajutorul inteligenței artificiale,
putem decodifica numere de o cifră,
forme sau cuvinte simple pe care cineva le gândește,
le aude sau le vede.
În ciuda limitărilor firești ale EEG,
cred că se poate spune că odată cu progresul nostru în tehnologie,
tot mai mult din ce se întâmplă în creierul uman
poate și va fi descifrat în timp.
Deja, folosind un asemenea dispozitiv,
o persoană cu epilepsie știe când va avea o criză
înainte ca ea să se întâmple.
O persoană paraplegică poate scrie pe calculator cu ajutorul gândului.
O companie din America a dezvoltat o tehnologie ce integrează acești senzori
în tetierele mașinilor,
astfel încât să poată urmări concentrarea șoferului,
distragerea atenției și oboseala mintală în timp ce conduce.
Nissan, companiile de asigurare și AAA țin seama de aceasta.
Puteți chiar să vedeți acest film în care vă alegeți acțiunea,
„Momentul”, care, cu o cască EEG,
schimbă filmul pe baza reacțiilor din creierul vostru,
oferindu-vă un alt final de fiecare dată când atenția voastră scade.
Toate acestea pot părea minunate
și, ca bioetician,
susțin posibilitatea oamenilor
de a se ocupa de propria sănătate și bunăstare,
oferindu-le acces la informații despre ei,
inclusiv la această excelentă tehnologie de descifrare a creierului.
Dar sunt îngrijorată.
Mi-e teamă că vom renunța, cu voie sau fără voie,
la ultimul bastion al libertății, intimitatea noastră mintală.
Că vom oferi activitatea creierului
pentru promoții, reduceri la asigurare,
sau acces liber la rețelele sociale,
sau pentru a ne păstra locul de muncă.
În China,
conductorii trenurilor de mare viteză de pe ruta Beijing-Shanghai,
cea mai aglomerată de acest gen din lume,
sunt obligați să poarte dispozitive EEG
ce urmăresc activitatea creierului în timp ce conduc.
Potrivit unor surse de știri,
în fabricile guvernamentale din China,
muncitorii trebuie să poarte senzori EEG pentru a li se monitoriza productivitatea
și starea emoțională la locul de muncă.
Unii dintre ei chiar sunt trimiși acasă
dacă creierul lor indică o concentrare mai scăzută la serviciu
sau o stare de agitație emoțională.
Nu se va întâmpla mâine,
dar ne îndreptăm către o lume de transparență a creierului.
Și nu cred că oamenii înțeleg că asta ar putea schimba totul.
De la ce înțelegem prin confidențialitatea datelor, a regulilor,
până la ideea noastră de libertate.
În laboratorul meu de la Universitatea Duke,
am efectuat recent un studiu la nivel național,
pentru a vedea dacă oamenii apreciază
sensibilitatea informațiilor despre creier.
Le-am cerut să evalueze cum percep sensibilitatea
a 33 de tipuri diferite de informații,
de la codul numeric personal
la conținutul unei convorbiri telefonice,
istoricul relațiilor lor,
sentimentele, anxietatea,
imaginile mintale
și gândurile din mintea lor.
Surprinzător, oamenii își evaluează codul numeric personal mai mult
decât orice alt tip de informație,
chiar și despre creierul lor.
Cred că asta se întâmplă deoarece oamenii nu înțeleg încă
sau nu cred implicațiile tehnologiei de decodificare a creierului.
La urma urmei, dacă știm cum funcționează creierul uman,
codul numeric personal e ultima noastră grijă.
(Râsete)
Gândiți-vă puțin.
Într-o lume de transparență absolută a creierului
cine ar îndrăzni să aibă un gând dizident politic?
Sau unul creativ?
Mi-e teamă că oamenii se vor auto-cenzura
de frica de a fi ostracizați de societate,
sau că își vor pierde locul de muncă pentru că nu mai sunt atenți,
sunt instabili emoțional,
sau gândesc să se organizeze împotriva angajatorului.
Dezvăluirea orientării sexuale nu va mai fi o alegere,
deoarece creierul va putea spune orientarea sexuală,
ideologia politică
sau preferințele religioase,
cu mult înainte ca cineva să poată să împărtășească aceste informații
altor persoane.
Mi-e teamă că legile nu vor ține pasul cu schimbările tehnologice.
De exemplu primul amendament al Constituției SUA,
care protejează libertatea de exprimare.
Protejează și libertatea de gândire?
Dacă da, asta înseamnă că putem să ne schimbăm gândurile cum dorim?
Sau guvernul și societatea ne pot dicta ce putem face cu propriul creier?
Poate NSA să ne spioneze creierul folosind noile dispozitive mobile?
Companiile care folosesc aplicații ce colectează informații despre creier
pot să le vândă către terți?
Acum nu există nicio lege care să le interzică asta.
Ar putea fi și mai grav
în țările în care nu există aceleași libertăți
de care se bucură Statele Unite.
Ce s-ar fi întâmplat în timpul Mișcării Iraniene
dacă guvernul ar fi monitorizat creierele familiei mele
și ar fi dedus că simpatizează cu protestatarii?
E atât de nefiresc să ne imaginăm o societate
unde oamenii sunt arestați pentru că se gândesc să comită o infracțiune,
ca în societatea distopică SF din „Minority Report”.
Deja în Statele Unite, în Indiana,
un tânăr de 18 ani a fost acuzat că încearcă să-și terorizeze școala
prin postarea unui video în care împușcă oameni pe culoare.
Doar că oamenii erau zombii
și video-ul era despre el jucând un joc de realitate augmentată,
iar asta a fost interpretat ca fiind o proiecție mintală a intențiilor lui.
Tocmai de aceea creierele noastre au nevoie de protecție specială.
Dacă creierul nostru e subiectul urmăririi și cumulării de informații
la fel ca tranzacțiile și situația noastră financiară,
dacă creierul nostru poate fi atacat și urmărit precum activitatea online,
telefonul mobil și aplicațiile,
atunci suntem la un pas de o gravă amenințare la adresa umanității.
Înainte să vă panicați,
cred că există soluții la aceste probleme,
dar trebuie să ne concentrăm pe ceea ce trebuie.
Când vine vorba de protecția intimității în general,
cred că lupta noastră e în zadar,
dacă încercăm să oprim fluxul de informații.
În schimb, ar trebui să ne concentrăm pe garantarea de drepturi și măsuri
împotriva utilizării abuzive a informațiilor noastre.
Dacă oamenii ar putea să decidă cum sunt folosite informațiile lor
și chiar să primească despăgubiri
dacă au fost utilizate abuziv împotriva lor,
de exemplu ca să-i discrimineze la locul de muncă,
în serviciile medicale sau educație,
ar fi un pas important pentru a consolida încrederea.
De fapt, în unele cazuri,
dorim să împărtășim mai mult din informațiile personale.
Studierea informațiilor cumulate ne poate spune multe
despre sănătatea și bunăstarea noastră,
dar pentru a putea folosi în siguranță informațiile noastre,
avem nevoie de protecții speciale pentru intimitatea mintală.
De aceea avem nevoie de dreptul la libertatea de gândire.
Acesta ne-ar asigura libertatea de gândire și reflectare,
libertatea de autodeterminare
și ar stabili că avem dreptul de a accepta sau refuza
accesul și modificarea creierului nostru de către alții.
Acest drept ar putea fi recunoscut
ca parte a Declarației Universale a Drepturilor Omului,
care stabilește mecanismele
pentru aplicarea acestor tipuri de drepturi sociale.
În timpul Mișcării Iraniene,
protestatarii au folosit internetul și metoda viului grai
pentru a coordona demonstrațiile.
Iar cele mai opresive restricții din Iran
au fost eliminate ca rezultat.
Dar dacă guvernul iranian ar fi utilizat supravegherea creierelor
pentru a detecta și împiedica protestul?
Ar fi auzit vreodată lumea strigătele demonstranților?
E vremea unei revoluții a libertății cognitive.
Pentru a fi siguri că dezvoltăm în mod responsabil o tehnologie
care să ne pregătească pentru viitor,
protejându-ne de orice altă persoană, companie sau guvern
ce încearcă să acceseze ilegal sau să modifice viața noastră cea mai intimă.
Vă mulțumesc!
(Aplauze)