A ceruzahasználat élményének szerintem nagy részét képezi a hang,
és a ceruza jól hallhatóan serceg.
(Sercegés)
[Kis tárgy. Nagy ötlet.]
[Caroline Weaver gondolatai a ceruzáról]
A ceruza nagyon egyszerű tárgy.
Fából készül, néhány réteg festékkel bevonva,
radírral a végén, és van bele,
ami grafitból, agyagból és vízből készül.
Évszázadokon át emberek százai formálták,
míg elnyerte mai kinézetét.
Ez a hosszú múltra visszatekintő együttműködés az,
ami számomra a ceruzát tökéletes tárggyá teszi.
A ceruza története a grafittal kezdődött.
Az emberek okosan használták különböző célokra
ezt az új anyagot.
Kis rudakra vágták össze,
és beburkolták madzaggal, birkabőrrel vagy papírral.
London utcáin árulták,
írásra vagy rajzolásra használták őket,
vagy sokszor gazdák és juhászok vették meg,
állataik megjelölésének céljából.
Franciaországban
Nicolas-Jacques Conté kitalált egy új módszert: az őrölt grafitot
porított agyaggal és vízzel masszává keverte.
Ezután a masszát formába öntötték és kemencében kiégették,
ami nagyon kemény grafitbelet eredményezett,
törhetetlen volt, puha és jól használható —
sokkal jobb, mint bármi más, ami akkor létezett,
és máig ezt a módszert alkalmazzák a ceruzagyártásnál.
Amerikában, a Massachussetts állambeli Concordban
Henry David Thoreau állt elő a ceruzák keménységi fokozatainak
osztályozási rendszerével.
Egytől négyig osztályozta őket,
általános használatra a kettes volt a legideálisabb.
Ha puhább a ceruza, akkor több grafit van benne,
a vonal sötétebb és vastagabb lesz.
Ha keményebb a ceruza, akkor több az agyag benne,
és a vonal halványabb és vékonyabb lesz.
Eredetileg kerekre faragták a kézzel gyártott ceruzákat.
Nem volt könnyű az előállításuk.
Az amerikaiak voltak azok, akik gépesítették a gyártást.
Sokak szerint Joseph Dixon
az elsők között kezdett ipari gépeket fejleszteni
például lécek vágására, a fa marására
és összeragasztásukra...
Rájöttek, hogy egyszerűbb és kevésbé pazarló,
ha hatszög alakúra vágják,
így ez lett a szabvány.
Már megjelenése óta imádták az emberek,
hogy a ceruza radírozható.
Eredetileg kenyérmorzsával
tüntették el a ceruzanyomokat,
majd később gumival és habkővel.
A radírt 1858-ban rögzítették a ceruza végére.
Hymen Lipman, amerikai papírkereskedő szabadalmaztatta az első ceruzát,
melynek radír volt a végén,
ezzel új korszakot nyitott a ceruza történetében.
A világ első sárga ceruzája a KOH-I-NOOR 1500 volt.
A KOH-I-NOOR azzal állt elő,
hogy 14 réteg sárga festékkel vonták be ezt a ceruzát,
és a végét 14 karátos aranyba mártották.
Mindenki találhat hozzá illő ceruzát,
és minden ceruzának története van.
A Blackwing 602 arról híres, hogy rengeteg író használta,
főként John Steinbeck és Vladimir Nabokov.
Ott van még a Dixon ceruzagyártó cég is.
Nekik köszönhető a Dixon Ticonderoga.
Ez egy jelkép.
Az embereknek ez ugrik be, amikor a ceruzára gondolnak,
és akkor is, ha az iskolára gondolnak.
Szerintem a ceruza tényleg olyan tárgy,
aminél átlagos használóik sosem szoktak belegondolni,
hogy hogyan készül, vagy miért olyan, amilyen,
hiszen mindig is ilyen volt.
Szerintem nincs semmi tennivaló azért,
hogy a ceruza még jobb legyen.
Így tökéletes.