זה היה לפני ארבע שנים, חמש שנים,
ישבתי על במה בפילדלפיה, אני חושב שזה היה
עם תיק דומה לזה,
ושלפתי מולקולה מתוך התיק הזה.
ואמרתי, אתם לא מכירים את המולקולה הזאת היטב,
אבל הגוף שלכם מכיר אותה טוב מאוד.
וחשבתי שהגוף שלכם שונא אותה, בזמנו.
כי אנחנו מאוד מחוסנים לזה. זה נקרא אנטיגן אלפא-גל.
והעובדה שיש הרבה כאלו על שסתומים בלבבות של חזירים
היא שגורמת לקושי בהשתלת שסתום לב של חזיר באדם.
בעצם, הגוף שלנו לא שונא את אלו.
הגוף שלנו אוהב אותן. הוא אוכל אותן.
כלאמר, התאים במערכת החיסון שלנו תמיד רעבים.
ואם נוגדן דבוק לאחת המולקולות האלו
על התא, המשמעות היא "זה אוכל."
עכשיו, חשבתי על זה ואמרתי: אתם יודעים, יש לנו
את התגובה החיסונית למולקולה המגוחכת הזאת
שאנחנו לא מייצרים, ואנחנו רואים בהרבה חיות אחרות.
אבל, אמרתי, אנחנו לא יכולים להיפתר ממנה.
כי כל האנשים שניסו להשתיל שסתומי לב
גילו שלא ניתן להיפתר מהתגובה החיסונית הזו.
ואמרתי, למה אתה לא משתמש בזה?
מה אם יכולתי להדביק את המולקולה הזאת,
להצמיד אותה לבקטריה אלימה,
שיכולה ליצור אצלי מחלות, ובדיוק פלשה לריאות שלי?
אני מתכוון, אני יכול מיד לנצל
תגובה חיסונית שכבר הייתה שם.
תגובה שלא תקח חמישה או שישה ימים להתפתח.
היא מיד תתקוף את מה שזה לא יהיה.
זה היה ממש כמו מה שקורה לכם,
כאילו עצרו אתכם לדו"ח על מהירות מופרזת בלוס אנג'לס,
והשוטר זורק שקית של מריחואנה במכונית שלכם,
ואז עוצר אתכם על החזקת מריחואנה.
זו דרך מאוד מהירה, מאוד יעילה, להוריד אנשים מהכביש.
(צחוק)
אז אתם יכולים לקחת בקטריה
שלא באמת מיצרת את הדברים האלו,
ואם הייתם יכולים להצמיד אותם אליה
הייתם מורידים אותה מהכביש.
ולבקטריות מסוימות
כבר אין לנו דרך יעילה לעשות את זה.
הנאנטיביוטיקות שלנו אוזלות.
כלומר, הן אוזלות מהעולם
אז זה כנראה לא ישנה בעוד 50 שנים מעכשיו;
סטרפטוקוקוס ומחלות כמוהו ישתוללו,
כי לא נהיה כאן. אבל אם כן נהיה --
(צחוק)
נצטרך לעשות משהו עם הבקטריות.
אז התחלתי לעבוד עם הדבר הזה,
עם חוקרים שותפים.
וניסינו לחבר את זה לדברים שבעצמם
היו מחוברים לאזורי מטרה מסויימים,
בבקטריות שאנחנו לא רוצים.
ואני מרגיש עכשיו כמו ג'ורג' בוש.
זה כמו "המשימה הושלמה."
אז אולי אני עושה משהו טיפשי, ממש כמו שהוא עשה בזמנו.
אבל בעיקרון מה שדיברתי עליו שם, עכשיו הצלחנו לגרום שיעבוד.
וזה הורג בקטריות. זה אוכל אותן.
את המולקולה הזו אפשר להדביק, כמו המשולש הירוק הקטן שם למעלה,
שמסמל את זה כרגע.
אתם יכולים להדביק את זה למשהו שנקרא אפטמר די-אן-איי.
ואותו אפטמר די-אן-איי יתחבר רק
למטרה שאתם בחרתם לו.
אז אתם יכולים למצוא מאפיין קטן על בקטריה שאתם לא אוהבים,
כמו סטפילוקוקוס. אני לא אוהב אותה במיוחד,
כי היא הרגה חבר פרופסור שלי בשנה שעברה.
היא לא מגיבה לאנטיביוטיקה. אז אני לא אוהב אותה.
ואני מכין אפטמר שזה יהיה מחובר אליו.
שידע איך למצוא סטף כשהוא בגוף שלכם,
ויודיע למערכת החיסונית שתצא נגדו.
הנה מה שקרה: רואים את הקו העליון ביותר
עם הנקודות הקטנות?
זוהי קבוצת עכברים שהודבקו
על ידי חברינו המדענים בטקסס,
בבסיס האוויר ברוקס, באנטרקס.
והם גם טופלו עם התרופה שהכנו
שתתקוף אנטרקס באופן יחודי.
ותנתב את המערכת החיסונית שלכם נגדו.
אתם תבחינו שכולם שרדו, אלה שבקו העליון.
זה שיעור הישרדות של 100 אחוזים.
והם בעצם חיו עוד 14 ימים,
או 28 כשלסוף הקרבנו אותם,
וניתחנו אותם כדי להבין מה השתבש.
למה הם לא מתו?
והם לא מתו כי לא היה להם עוד אנטרקס.
אז עשינו את זה. בסדר?
(מחיאות כפיים)
המשימה הושלמה!
(מחיאות כפיים)