Gondolkoztál valaha azon, hogy mi történik egy fájdalomcsillapítóval,
például az ibuprofénnel, azután, hogy lenyelted?
Miután lecsúszik a torkunkon, a gyógyszer segíthet a fejfájáson
a hátfájáson,
vagy lüktető bokaficamon.
De először is, hogyan jut el a fájdalom helyére?
A válasz, hogy a vérkeringésbe jut,
és köröz a szervezetben, hogy még azelőtt végrehajtsa a feladatát,
mielőtt elkapják azok a szervek és molekulák, amelyek semlegesítik
és eltávolítják az idegen anyagokat.
Ez a folyamat az emésztőrendszerben kezdődik.
Mondjuk, beveszünk egy ibuprofén tablettát bokafájásra.
Pár percen belül a tabletta elkezd szétesni
a gyomorsavban.
A feloldódott ibuprofén tovább halad a vékonybélbe,
majd a bélfalon keresztül az érhálózatba kerül.
Ezek az erek egy vénába futnak,
ami elszállítja a vért – és mindent, ami benne van – a májhoz.
A következő lépés a májon való átjutás.
Ahogy a vér és benne a gyógyszermolekulák keresztülhaladnak a máj érhálózatán,
az enzimek megpróbálnak reakcióba lépni az ibuprofén-molekulákkal,
hogy semlegesítsék azokat.
A metabolitoknak nevezett, károsított ibuprofén-molekulák
már nem hatásosak fájdalomcsillapítóként.
Ebben a szakaszban a legtöbb ibuprofén- molekula sértetlenül átjut a májon.
A májból kijutva folytatják az útjukat
az ereken keresztül
a test keringési rendszerében.
Fél órával a tabletta lenyelése után
a dózis egy része már a vérkeringésben van.
A vérkör érint minden végtagot és szervet,
beleértve a szívet, agyat , veséket, majd újra a májat.
Ha az ibuprofén-molekulák eljutnak egy olyan helyre,
ahol javában zajlik a fájdalomválasz,
hozzákötődnek azokhoz a speciális célmolekulákhoz,
amik ebben a reakcióban részt vesznek.
A fájdalomcsillapítók, pl. az ibuprofén gátolják az olyan vegyületek termelését,
amik a szervezetben a fájdalomjel továbbításáért felelősek.
Ahogy egyre több gyógyszermolekula halmozódik fel,
a fájdalomcsillapító hatás növekszik,
és 1-2 órán belül eléri a maximumot.
Ezután a szervezet elkezdi hatásosan eltávolítani az ibuprofént
2 óránként átlagosan a felére csökkentve a vérben lévő mennyiséget.
Amikor az ibuprofén-molekulák leválnak a célmolekuláról,
a keringési rendszer újra elszállítja őket.
A májban a teljes gyógyszermennyiség egy újabb kis része
átalakul metabolitokká, amiket végül a vesék kiszűrnek a vizeletbe.
Ez a keringés a májból a szervezet többi részébe és a vesékbe,
tovább folytatódik, körülbelül percenként egy vérkör sebességgel
és minden egyes körrel egy kevés gyógyszer semlegesítődik és kiválasztódik.
Ezek az alaplépések ugyanazok bármelyik szájon át szedett gyógyszer esetében,
de a folyamat sebessége
és a keringésbe jutó gyógyszer mennyisége változó,
a gyógyszertől
az egyéntől
és attól függően, hogy hogyan jut a szervezetbe.
A gyógyszer adagolási utasításai segíthetnek,
viszont ezek átlagos, egy mintapopulációra meghatározott adagok,
nem helytállók bármelyik páciens esetén.
Pedig fontos a helyes adagolás.
Ha túl alacsony a dózis, a gyógyszer nem fog hatni.
Hogyha túl magas, a gyógyszer és metabolitjai mérgezőek lehetnek.
Ez bármelyik gyógyszerre igaz.
Az egyik legnehezebb a gyermekek esetében meghatározni a helyes adagolást.
Ennek az oka, hogy gyorsan változik az, ahogyan feldolgozzák a gyógyszert,
mint ahogy a szervezetük is.
Például, a gyógyszereket semlegesítő májenzimek szintje
nagymértékben ingadozik a csecsemő- és gyermekkor alatt.
És ez csak egy a sok nehezítő tényező közül.
Genetika,
életkor,
táplálkozás,
betegségek
és még a terhesség is befolyásolja
a gyógyszerek feldolgozásának a hatékonyságát a szervezetben.
A jövőben talán rutin DNS tesztek segítségével meghatározhatjuk
a személyre szabott, pontos gyógyszeradagot
a máj hatékonysága és más tényezők alapján.
Azonban jelenleg a legjobb, amit tehetünk, hogy elolvassuk a betegtájékoztatót
vagy megkérdezzük a kezelőorvosunkat, gyógyszerészünket,
és az ajánlott adagot az ajánlott időben vesszük be.