Margaret Atwood közeljövőben játszódó regényében, "A szolgálólány meséjében"
egy Gileád Köztársaság nevű keresztény fundamentalista rezsim
katonai puccsot hajtott végre, és teokratikus kormányt hozott létre
az Egyesült Államokban.
A rezsim elméletileg mindenkit korlátoz,
de a gyakorlatban pár férfi úgy építette fel Gileádot, hogy övék legyen a hatalom,
főleg a nők fölött.
Atwood meghatározása szerint A szolgálólány meséje spekulatív fikció,
elmélkedés a lehetséges jövőről.
Ez az alapvető sajátosság
utópikus és disztópikus szövegekben is fellelhető.
A lehetséges jövők Atwood regényeiben általában negatívak, disztópikusak:
egy kis csoport tettei elpusztítják az általunk ismert társadalmat.
Az utópikus és disztópikus írások gyakran párhuzamosak a politikai trendekkel.
Az utópikusak gyakran idealizált társadalmat ábrázolnak,
amelyet a szerző követendő példaként állít elénk.
A disztópikusak, másrészről,
nem feltétlenül jósolnak apokaliptikus jövőképet,
inkább figyelmeztetnek, hogy közösségek hogyan léphetnek rá
a pusztulás útjára.
A szolgálólány meséjét 1985-ben adták ki, amikor sok konzervatív csoport támadta
a feminizmus második hulláma által elért eredményeket.
Ez a mozgalom a nők társadalmi és jogi egyenlőségét szorgalmazta
az 1960-as évek elejétől kezdve.
A szolgálólány meséje olyan jövőt képzel el,
amelyben a konzervatív ellenmozgalom kerekedik felül,
és nemcsak eltörlik a nők egyenjogúság felé tett lépéseit,
hanem teljes mértékben alárendelik őket a férfiaknak.
Gileád feladatuk alapján társadalmi osztályokba sorolja a rezsim nőtagjait,
akik a férfiak státuszszimbólumává válnak.
Még a ruháik is színkóddal van ellátva.
A nők többé nem olvashatnak,
és nem mozoghatnak szabadon.
A termékeny nőket törvényesített nemi erőszaknak vetik alá,
hogy a rezsim számára gyerekeket szüljenek.
Habár A szolgálólány meséje a jövőben játszódik,
Atwood egyik saját szabálya a regény írása közben az volt,
hogy nem használ olyan eseményt vagy gyakorlatot,
amely még nem történt meg az emberi történelemben.
A cselekmény helyszíne a Massachusetts állambeli Cambridge.
A várost az amerikai gyarmati időszak alatt
a teokratikus puritánok uralták.
A Gileád Köztársaság sokban hasonlít arra a szigorú szabályrendszerre,
amely jelen volt a puritán társadalomban:
merev erkölcsi törvények,
erkölcsös ruházat,
a másként gondolkodók száműzése,
az emberek életének és kapcsolatainak minden szinten való szabályozása.
Atwood esetében a massachusettsi puritánokkal való párhuzamnak
személyes és elméleti vonatkozásai is vannak.
Több évet töltött a Harvardon a puritánok tanulmányozásával,
és lehetséges, hogy Mary Webster, a boszorkánysággal megvádolt,
de az akasztását túlélő puritán nő leszármazottja.
Atwood a történetmesélés mestere.
Gileád világának eleinte csak a felszínét kapargatjuk,
a részletek lassan tárulnak elénk a szereplők nézőpontjából,
elsősorban a regény főszereplője, Fredé által,
aki szolgálólány egy parancsnok háztartásában.
A Gileádot létrehozó puccs előtt
Fredének volt férje, gyereke, munkája; élte az amerikai középosztály életét.
De amikor a fundamentalista rezsim hatalomra tör,
Fredét megfosztják identitásától,
elválasztják a családjától,
és degradálják - Fredé szavaival élve - "két lábon járó anyaméhhé,
amely benépesíti a megfogyatkozó Gileádot."
Kezdetben elfogadja alapvető emberi jogainak elvesztését
az új kormányzat stabilizálásának érdekében.
De az állami kontroll hamarosan megkísérli irányítani a nyelvet,
a viselkedést,
és a gondolatokat önmagáról és másokról.
Az elején Fredé azt mondja:
"Várok. Igyekszem koncentrálni. Önmagamat kell most
oly módon összeszednem, ahogy az ember nekikészül egy beszédnek."
A nyelvet a személyiség megformálásához hasonlítja.
Szavai az ellenállás lehetőségét is elismerik,
és ez az ellenállás, az olyan emberek tettei, akik meg merik törni a politikai,
intellektuális
és szexuális törvényeket,
viszik előre A szolgálólány meséjének cselekményét.
Végezetül, a regény feltérképezi az önteltség következményeit,
és hogy hogyan lehet a hatalmat igazságtalanul felhasználni.
Ez teszi Atwood rémisztő vízióját egy disztópikus rezsimről örök érvényűvé.