Jag ska prata om att bygga och återuppbygga tillit,
eftersom jag är övertygad om att tillit
är grunden för allt vi gör,
och att om vi lär oss att lita mer på varandra,
kommer vi ha mänsklig framgång utan motstycke.
Men vad händer om tilliten brister?
Vad händer om chefen är fångad på kamera medan den kränker en medarbetare?
Vad händer om dina anställda upplever fördomar, utfrysning och värre saker?
Vad händer om information läcker ut,
och känns mest sannolikt vara i syfte att skydda sig än att ta itu med saken?
Och allra mest tragiskt,
om ett teknologiskt fel leder till förlust i form av människoliv?
Hade jag föredragit här för sex månader sedan,
hade jag uppträtt i en Uber T-tröja.
Jag är Harvard Business School-lektor,
men jag drogs superstarkt till att gå till en organisation
som var bildligt men också rent bokstavligt i brand.
Jag hade läst allt som hade skrivits i tidningarna,
och det var precis vad som drog mig till organisationen.
Det var en organisation som hade tappat förtroendet
hos varenda väljare som betydde något.
Men det finns ett ord om mig som jag måste dela med er.
Mitt favoritdrag är försoning.
Jag tror på en bättre version av var och en av oss runt varje vrå
och jag har sett med egna ögon
hur organisationer och samhällen
och individer förändras i enastående fart.
Jag gick till Uber med förhoppningen att en vändning där
skulle ge tillåtelse till oss andra
som kanske har smalare versioner av deras utmaningar.
Men när jag kom fram till Uber, begick jag ett riktigt stort misstag.
genom att offentligt lova att ha på mig en Uber-tröja varje dag
tills varenda anställd hade på sig en Uber t-tröja.
Jag hade uppenbarligen inte tänkt igenom saken.
(Skratt)
Det handlade om 250 dagar att gå i Uber t-tröja.
Idag är jag befriad från det åtagandet,
eftersom jag är tillbaka vid HBS,
och vad jag skulle vilja göra är att dela med er
hur långt jag har tagit den friheten,
och det är i babysteg,
(Skratt)
men jag skulle bara säga jag är på väg.
(Skratt)
Nu, tilliten, om vi ska återbygga den,
behöver vi förstå vad den består av.
Vad tilliten består av, är mycket välkänt.
Tilliten handlar om tre saker.
Om ni känner att jag är autentisk,
då är ni mycket mer benägna att lita på mig.
Känner du att jag är orubblig i min logik,
är du mycket mer benägen att lita på mig.
Och om du tycker att min empati riktar sig mot dig,
är du mycket mer benägen att lita på mig.
När alla dessa tre fungerar,
då har vi stor tillit.
Men om någon av dessa tre saker är skakig
om någon av dessa tre rubbas,
är tilliten i fara.
Det här är vad jag skulle vilja göra.
Jag vill att var och en av oss ska ha förmåga att skapa mer förtroende i morgon
bokstavligt talat imorgon, än vad vi gör idag.
Och sättet att göra det är att förstå var tilliten skakar för oss själva
och ha ett färdigt recept för att övervinna det.
Det är vad jag vill att vi gör tillsammans.
Skulle ni ge mig en signal om huruvida ni är här frivilligt eller inte?
(Skratt)
Ja, OK, bra, toppen.
OK, Så,
(Skratt)
det är supernyttig återkoppling.
(Skratt)
Så det som vacklar mest är empatin.
Den vanligaste osäkerheten
är att människor inte tror att det vi gör är för deras skull,
och de tror vi är för självupptagna.
Och det är inte konstigt.
Vi är alla så upptagna med så mycket som lägger beslag på vår tid,
den tid och det utrymme
som empati kräver.
För att Dylan ska bli Dylan, tar det verkligen tid.
Och om vi har mycket att göra, kanske har vi inte den tiden.
Men det gör att man hamnar i en ond cirkel,
eftersom utan att visa empati,
blir saker svårare.
Utan att hellre fria än fälla, blir allt svårare,
och vi har mindre och mindre tid för empati och så fortsätter det.
Här är receptet:
identifiera var, när och till vem
ni kan tänka er att rikta er uppmärksamhet.
Det skulle visa rätt exakt
när, var och till vilka du kan tänka dig att vägra din empati.
Och om i de exemplen,
vi kan hitta något utlösande som kan få oss att se upp,
se på människor precis framför oss,
lyssna på dem,
begrunda deras perspektiv,
då har vi en chans att ha en orubblig empati.
Och om du inte gör något annat,
snälla lämna ifrån dig mobiltelefonen.
Den är den största uppmärksamhetsmagneten,
och det är jättesvårt att bygga empati och tillit i dess närvaro.
Det var vacklande empati.
Logiken kan bli skakig på två sätt.
Det är antingen kvaliteten av logiken
eller vår förmåga att kommunicera den.
Om din logik är bristfällig i kvalitet,
då kan jag inte göra något.
(Skratt)
Inte med så här lite tid.
(Skratt)
Men som tur är handlar det ofta om att vår logik fungerar,
men förmågan att kommunicera logiken är i fara.
Mycket lyckligtvis, finns en superenkel lösning för det.
Om vi tänker oss att det finns två sätt att kommunicera i hela världen,
och professorer vid Harvard är kända för sina två-gånger-två-matriser,
strunt, det är triangeln som gäller.
(Skratt)
Om vi säger att det finns två sätt att kommunicera på i hela världen,
och det första är när man tar lyssnaren på en resa,
en storslagen resa med turer och vändningar
mysterier och drama,
tills man äntligen kommer till saken
och vissa av världens bästa kommunikatörer
kommunicerar precis på det här sättet.
Men om man skakar i sin logik,
kan detta vara jättefarligt.
Så istället, vädjar jag till er
att börja med poängen i en skarp halv-mening,
och sedan presentera ditt stödjande bevis.
Det betyder att folk kommer att kunna ha tillgång
till våra fantastiska idéer,
och lika viktigt,
om man skulle avbrytas innan man är klar
Mina damer...
(Skratt)
(Applåder)
Blir man avbruten innan man är klar
får man fortfarande kredd för sin idé,
istället för att någon skulle komma in och knycka idén från dig.
(Applåder)
Jag får gåshud.
(Skratt)
Den tredje osäkerheten är autenticiteten, som jag finner mest störande.
Vi människor kan sniffa oss ögonblickligen
bokstavligen i ett ögonblick
till om en person är sitt autentiska jag.
Så på flera sätt, är receptet tydligt.
Vill du inte vackla i autenticitet? Var dig själv!
Bra.
Det är mycket enkelt gjort
när vi är omgivna av människor som är som oss.
Men om man representerar någon form av olikhet,
kan receptet för att vara sig själv vara rätt utmanande.
Jag har varit frestad under hela min karriär,
frestad personligen och genom att coacha andra
att dämpa vem jag är i världen.
Jag är en kvinna med superstarka åsikter,
och riktigt djupa övertygelser,
rättfram,
jag har en underbar fru, och
tillsammans har vi sådan tokig ambition.
Jag föredrar manlig klädsel
och bekväma skor.
Tack, Allbirds.
(Skratt)
I vissa sammanhang är jag därför annorlunda.
Jag hoppas att alla som är här
har den härliga lyxen att stå för olikhet
i något sammanhang i sitt liv.
Men med privilegiet
följer en innerlig frestelse att hålla tillbaka vilka vi är
och om man håller tillbaka den man är
är det mindre troligt att folk litar på en
och om folk är mindre benägna att lita på en
är det mindre troligt att vi får utmanande uppgifter
och utan utmanande uppgifter, är man mindre troligt att blir befordrad
och så vidare osv tills vi blir superdeprimerade
av de demografiska tendenserna av vårt ledande ledarskap.
(Skratt)
Och allt går tillbaka till att vi är våra autentiska själar.
Så här är mitt råd.
Klä dig i det som får dig att känna dig fantastisk.
Var mindre uppmärksam på vad du tror att folk vill höra från dig
och mer uppmärksamhet på vad ditt autentiska, fantastiska själv vill säga.
Och till ledarna i rummet,
det är er skyldighet
att skapa villkor som inte bara gör det säkert för oss att vara äkta
utan välkomnar det,
hyllar det,
vårdar det för precis vad det är,
vilket är nyckeln till att uppnå ännu större framgångar
än vad vi någonsin trodde var möjligt.
Så låt oss gå tillbaka till Uber. Vad hände vid Uber?
När jag kom dit, vacklade Uber överallt.
Empati, logik, autenticitet var ostadiga som tusan.
Men vi förmådde att finna supereffektiva supersnabba svar för två av felen.
Jag ska ge ett exempel på empati.
Vid möten på Uber,
var det inte ovanligt att folk sms:ade varandra
om mötet
(Skratt)
Jag hade aldrig sett något liknande.
(Skratt)
Det gjorde kanske mycket,
men det skapade inte en trygg, empatisk miljö.
Lösningen dock, glasklar:
teknologin, avstängd och borta.
Och det tvingade folk att titta upp,
att titta på folk framför sig,
att lyssna på dem,
begrunda deras perspektiv
och samarbeta på ett oöverträffligt sätt.
Logiken var lika ostadig,
och det berodde på att företagets hypertillväxt
betydde att folk, chefer blev befordrade
igen och igen och igen.
Snart var de placerade i befattningar där de inte hörde hemma.
Deras befattningar överträffade deras kapacitet,
och det var inte deras fel.
Lösningen: en massiv tillförsel av ledarskapsutbildning
som fokuserade specifikt på logiken,
på strategi och på ledarskap.
Det gav människor en skärpa av kvaliteten i deras logik
och det vände en hel del trianglar med rätt sida upp,
så människor kunde kommunicera med varandra effektivt.
Den sista, autenticiteten, skulle jag säga fortfarande är skakig,
men ärligt talat gör den inte Uber olik
alla andra företag som jag har sett i Silicon Valley och vidare.
Det är fortfarande mycket lättare att träna människor så de passar in.
Det är fortfarande mycket lättare att belöna människor
när de säger något som du skulle säga,
i motsats till att belöna människor när de säger något
helt olikt vad du ville säga.
Men när vi räknar ut detta,
när vi räknar ut hur vi ska hylla olikheten
och hur vi låter människor att presentera den bästa versionen av sig själv,
är det den värld jag vill att mina söner ska växa upp i.
Och med folket som har samlats här,
det skulle vara en ära att fatta era händer
och fortsätta att återuppbygga tillit i alla hörn på detta jordklotet.
Tack så mycket.
(Applåder)