Я художниця та інженерка.
Останнім часом я багато думаю, як технології опосередковують
наше сприйняття реальності.
Це відбувається надзвичайно непомітно та тонко.
Технологія покликана формувати наше відчуття реальності,
приховуючи свій вплив на наш досвід сприйняття світу.
В результаті, ми не усвідомлюємо та не маємо уявлення,
що це взагалі відбувається.
Візьмемо, наприклад, окуляри, які я зазвичай ношу.
Вони стали частиною способу, яким я сприймаю те, що навколо мене.
Я ледве їх помічаю,
попри те, що вони постійно обрамляють реальність для мене.
Технології, про які я буду говорити, мають на меті це ж саме:
змінювати те, що ми бачимо і думаємо,
залишаючись непоміченими.
Так, я помічаю свої окуляри лише тоді,
коли трапляється щось, що привертає до них мою увагу,
наприклад, вони забруднюються або мій рецепт на них змінюється.
Я запитала себе: «Як художниця, що я можу створити,
щоб привернути таку ж увагу
до того, як цифрові медіа – новини, соціальні медіа-платформи,
реклама та пошукові системи –
формують нашу реальність?»
І я створила декілька перцептивних механізмів,
що допомагають зробити незвичним та поставити під питання
спосіб, яким ми бачимо світ.
Наприклад, у наш час у багатьох є щось на зразок алергії
на ідеї, які відрізняються від наших.
Ми можемо навіть не усвідомлювати, що в нас є цей вид ментальної алергії.
Тому я розробила шолом, який створює штучну алергію на червоний колір.
Він симулює гіперчутливість, змушуючи червоні речі виглядати більшими,
коли ви носите шолом.
Він має два режими: ноцебо та плацебо.
В режимі ноцебо він створює цей сенсорний досвід гіпералергії.
Коли я бачу червоне, воно збільшується.
Це схоже на те, як соціальні медіа створюють ефект посилення:
коли ви бачите щось, що виводить вас із себе,
ви зазвичай об'єднуєтеся з однодумцями,
обмінюєтеся повідомленнями та мемами і починаєте гніватися ще більше.
Інколи, звичайна дискусія набирає обертів
і виходить за будь-які межі.
Мабуть, саме тому ми живемо в агресивному середовищі.
В режимі плацебо створюється штучне подолання алергії.
Коли ви бачите червоне, воно зменшується.
Це паліатив, на зразок цифрових медіа.
Коли ви зустрічаєте людей, що мають іншу думку,
ви можете відписатися від них,
повністю викинути з підписок.
Так лікується алергія, шляхом уникання.
Проте цей спосіб свідомого ігнорування ідей опонентів
робить людську спільноту дефрагментованою та розділеною.
Пристрій всередині шолома переоформлює реальність
і направляє в очі проекцію через набір лінз,
створюючи доповнену реальність.
Я обрала червоний колір, оскільки він інтенсивний та емоційний,
його добре видно,
і він політичний.
Що буде, якщо ми подивимося
на карту минулих президентських виборів в Америці
через шолом?
(Сміх)
Ви побачите, що не має значення, демократ ви чи республіканець,
оскільки посередництво змінило ваше уявлення.
Алергія існує з обох сторін.
В цифрових медіа
те, що ми бачимо кожного дня, часто опосередковується,
але при цьому дуже тонко.
Якщо ви не знаєте про це,
ви залишатиметеся вразливим до багатьох різновидів ментальної алергії.
Наше сприйняття є не лише частиною нашої особистості,
в цифрових медіа воно стає частиною ланцюга створення вартості.
Наше поле зору наповнене такою кількістю інформації,
що наше сприйняття стає ресурсом з реальною вартістю.
Дизайни експлуатують наші підсвідомі упередження,
алгоритми відбирають контент, що підтверджує наші думки,
при цьому кожен куточок нашого поля зору колонізується
для продажу реклами.
Тобто, коли ця маленька червона крапочка зявляється у ваших повідомленнях,
вона росте і поширюється, і для вашого розуму вона стає великою.
Тому я почала думати, як мені нанести трохи бруду
або змінити лінзи в моїх окулярах,
та придумала інший проект.
Майте на увазі, що це концепція, це не реальний продукт.
Це плагін для веб-браузера,
який допомагає нам помічати речі, які ми зазвичай би проігнорували.
Як і той шолом, плагін переоформлює реальність,
але цього разу безпосередньо у самому цифровому медіа.
Показує приховані відфільтровані голоси.
Те, що вам треба помітити зараз,
стає більшим і яскравішим,
як тут, історія про гендерні упередження випливає серед цілої купи котів.
(Сміх)
Плагін послаблює ті речі, які посилював алгоритм.
Як тут, у розділі коментарів,
де багато людей голосно висловлюють ту саму думку.
Плагін робить їх коментарі дуже, дуже маленькими.
(Сміх)
Тобто, кількість пікселів, яку вони займають на екрані,
стає пропорційною реальній цінності, яку вони вносять у діалог.
(Сміх)
(Оплески)
Плагін також показує реальну вартість нашого поля зору,
і те, якою мірою наше сприйняття використовується як ресурс.
На відміну від блокаторів,
що блокують всю рекламу на веб-сторінці,
він показує кількість грошей, яку ви б мали заробити.
(Сміх)
Ми живемо на полі бою між реальністю
і комерціалізованою розділеною реальністю,
і тому наступна версія плагіну зможе прибрати цю комерційну реальність
і показати вам речі, як вони є.
(Сміх)
(Оплески)
Тобто, ви можете уявити, скільки варіантів нам доступні.
Повірте мені, я знаю, як це ризиковано, якщо це стане реальним продуктом.
Проте я створила це з добрими намірами,
для тренування нашого сприйняття і уникнення упереджень.
Але той же самий підхід можна використати з поганими намірами,
наприклад, примушувати громадян встановлювати подібний плагін
для контролю над громадською думкою.
Потрібна мужність, щоб робити це чесно та особисто,
щоб це не стало просто ще одним способом опосередкування.
Таким чином, що це все для нас означає?
Навіть якщо технології призводять до ізоляції,
ми можемо з їхньою допомогою об'єднати світ знову,
шляхом руйнування існуючої моделі і виходу за її межі.
Досліджуючи нашу взаємодію з цими технологіями,
ми можемо вийти за межі звичної машиноподібної поведінки
та нарешті знайти спільну мову між собою.
Технологія ніколи не нейтральна.
Вона створює контекст та формує реальність.
Частково це проблема, а частково рішення.
Ми можемо з її допомогою уникати білих плям і тренувати сприйняття,
і, як наслідок, обирати те, як ми бачимо один одного.
Дякую.
(Оплески)