Es nāku no Ēģiptes,
ko sauc arī par Um-ad-Duņu, Pasaules māti.
Tā ir bagāta valsts, kas pilna ar stāstiem par pretošanos,
stāstiem par civilizāciju triumfu un norietu,
un bagātīgu ticību, tautu, kultūru un valodu daudzveidību.
Uzaugot šādā vidē,
es kļuvu par aizrautīgu stāstniecības spēka aizstāvi.
Meklējot līdzekli, ar ko izstāstīt savu stāstu,
es uzdūros grafikas dizainam.
Es vēlētos padalīties ar projektu
par to, kā grafikas dizains var atdzīvināt arābu valodu.
Taču vispirms pastāstīšu, kādēļ vēlos to darīt.
Uzskatu, ka grafikas dizains var mainīt pasauli.
Vismaz manas pašas pilsētā – Kairā –
tas palīdzēja gāzt veselus divus diktatorus.
Kā redzat šajās fotogrāfijās,
grafikas dizaina spēks un potenciāls kā pozitīvu pārmaiņu līdzeklim
ir neapšaubāmi liels.
Ēģiptes 2011. gada revolūcija bija arī dizaina pamatu revolūcija.
Ikviens kļuva par radītāju.
Īstie dizaineri bija tauta,
un vienas nakts laikā
Kairu pārpludināja plakāti,
zīmes, grafiti.
Vizuālā saziņa
bija līdzeklis, kas runāja daudz skaļāk par vārdiem,
kad gandrīz 30 gadus bija apspiestas vairāk nekā 90 miljonu iedzīvotāju balsis.
Tieši šī politiskā un sabiedriskā apspiestība
apvienojumā ar gadu desmitiem ilgu koloniālismu
un neatbilstošu izglītību
šajā reģionā lēnām izdēdēja arābu rakstības nozīmīgumu.
Visās šajās valstīs reiz lietoja arābu rakstību.
Pašlaik tikai zaļajās un zilajās.
Vienkārši sakot,
arābu rakstība izmirst.
Pēckoloniālās arābu valstis darbojas arvien globalizētākā pasaulē,
un pieaug bažas,
ka arvien mazāk un mazāk cilvēku saziņai izmanto arābu rakstību.
Itālijā studējot maģistratūrā, es ievēroju, ka ilgojos pēc arābu valodas,
ilgojos skatīties uz tās burtiem,
prātot par to nozīmi.
Tāpēc vienudien iegāju vienā no lielākajām Itālijas bibliotēkām,
lai atrastu kādu arābu grāmatu.
Biju pārsteigta, ieraugot piedāvājumu
kategorijā „Arābu/Tuvo Austrumu grāmatas”.
(Smiekli)
Bailes, terorisms un iznīcība.
Vienā vārdā – ISIS.
Man iesāpējās sirds,
ka tā mūs pasaulei attēlo
pat no literāra skatpunkta.
Es nodomāju: „Kas gan notika ar pasaulslavenajiem rakstniekiem,
piemēram, Nagību Mahfūzu, Halīlu Gibrānu,
un tādiem ikoniskiem dzejniekiem kā Mutanabi, Nizāru Kabēnī?”
Padomājiet par to –
vesela pasaules reģiona kultūras produkti
visā to bagātībā un daudzveidībā
ir atzīti par liekiem,
ja ne vispār ignorēti.
Vesela pasaules reģiona kultūras produktiem
liegts jelkādā veidā ietekmēt
pasaules mediju saturu un mūsdienu sabiedrisko diskursu.
Un tad es sev atgādināju par savu galveno uzskatu:
dizains spēj mainīt pasauli.
Kādam vienkārši jāpamana tavs darbs,
jāsajūt tas, jārod ar to saikne.
Un tā nu es sāku.
Es domāju, kā panākt, lai pasaule pārstātu mūs redzēt kā ļaundarus,
kā šīs pasaules teroristus
un sāktu mūs uztvert kā līdzvērtīgus,
līdzcilvēkus?
Kā gan izglābt un godāt arābu rakstību
un dalīties tajā ar citām tautām, citām kultūrām?
Un tad pār mani nāca atklāsme –
ja nu es apvienotu
divus visnozīmīgākos nevainīguma un arābu identitātes simbolus?
Varbūt tas cilvēkus uzrunātu.
Kas gan ir šķīstāks, nevainīgāks un jaukāks par LEGO?
Tā ir vispārēja bērnu rotaļlieta.
Ar tiem spēlējas, no tiem būvē
un ar tiem iedomājas bezgalīgas iespējas.
Mans „aha!” mirklis bija divvalodu risinājuma atklāšana
arābu valodas izglītībai,
jo iedarbīga saziņa un izglītība
ir ceļš uz iecietīgākām kopienām.
Tomēr arābu un latīņu rakstība ne vien ataino atšķirīgas pasaules,
bet rada arī tehniskus sarežģījumus ikdienā
gan austrumu, gan rietumu kopienām.
Ir ļoti daudz iemeslu, kāpēc arābu un latīņu rakstība atšķiras,
bet, lūk, daži no galvenajiem.
Jā, abos burtus velk gan uz augšu, gan apakšu,
bet tiem ir pavisam citas pamatlīnijas.
Arābu rakstība mēdz būt kaligrafiskāka,
un arābu valodā svarīga ir savienojamība –
burtiem attiecīgā vārda veidošanai visbiežāk jābūt savienotiem.
Tajā izmanto arī pavisam citu pieturzīmju un diakritisko zīmju sistēmu.
Taču pats galvenais,
arābu valodā nav lielo burtu.
Tā vietā tajā ir četras dažādas burtu formas:
sākuma, vidus, atsevišķā un beigu.
Ar arābu valodu vēlos iepazīstināt jaunos skolēnus, citvalodīgos,
bet galvenokārt gribu palīdzēt bēgļiem iekļauties uzņēmējvalsts sabiedrībā,
radot divvalodu mācīšanās sistēmu,
divvirzienu saziņu.
Es to nosaucu par „Let's Play”.
Doma ir vienkārši radīt jautru un saistošu veidu,
kā ar LEGO apgūt mūsdienu arābu standartvalodu.
Tie arī ir tie divi vārdi – „Let's Play”.
Katras krāsas laukums iezīmē arābu burtu.
Kā redzat, ir izskaidrota burta forma, izruna
un parādīti piemēri lietojumam vārdos,
kā arī atbilsme latīņu rakstībā.
Tas viss kopā veido interesantu rokasgrāmatiņu
ar 29 arābu valodas burtiem to četrās dažādajās formās,
plus vārdnīcu ar 400 vārdiem.
Lapas izskatās šādi.
Ir burts, transliterācija latīņu rakstībā,
un apakšā – apraksts.
Izstāstīšu pa soļiem.
Vispirms savā darbnīciņā Florencē
es izveidoju burtus.
Katru burtu es nofotografēju atsevišķi,
tad retušēju un izvēlējos pareizo fona krāsu
un izmantojamos burtveidolus.
Beigās es ieguvu pilno burtu kopu,
kas ir 29 burti reiz četras dažādas formas.
Tātad 116 burtu attēli vienā nedēļā.
Es ticu, ka informācijai būtu jābūt
un tā var būt interesanta un viegli pārnēsājama.
Šī grāmata ir gala produkts,
ko es galu galā vēlētos izdot
un pārtulkot visās pasaulē esošajās valodās,
lai arābu valodas mācīšana un apguve kļūtu jautra, viegla un pieejama visā pasaulē.
Ar šo grāmatu es ceru izglābt savas tautas skaisto rakstību.
(Aplausi)
Paldies.
Šī projekta izstrāde bija vizuālas meditēšanas veids,
kā sufi deja,
lūgšana labākai pasaulei.
Viens klucīšu kopums radīja divas valodas.
LEGO ir tikai metafora.
Tā kā mēs visi esam veidoti no vieniem un tiem pašiem klucīšiem,
es redzu nākotni,
kur barjeras starp tautām
sabrūk.
Lai cik neglīta kļūtu apkārtējā pasaule,
lai cik sarūgtinošu grāmatu izdotu par teroristu grupu ISIS
tā vietā, lai rakstītu par seno ēģiptiešu dievi Izīdu,
es turpināšu veidot krāsainu pasauli.
Šukran, kas nozīmē „paldies”.
(Aplausi)
Paldies. Milzīgs paldies.
Paldies.